Szerzőnk a Nemzeti Közszolgálati Egyetem egyetemi tanára.
2018. július 11-12.-én már az új székházban tartotta a NATO a 28. csúcstalálkozóját, ahová a tagországok májusban költöztek át. A hipermodern, eco-stílusban készült épületegyüttes minden korszerű építészeti és biztonsági követelménynek megfelel, de az újdonság varázsa nem tartott sokáig. A legfelsőbb szintű tanácskozáson ugyanis Donald Trump amerikai elnök „ellopta a show-t”; tagországi kritikáival, új védelmi költségvetési normák javaslataival azonnal a nemzetközi média figyelmébe került. Trump az első napi (szerdai) NAC(North Atlantic Council-a szervezet politikai döntéshozó testülete-a szerkesztő kiegészítése) ülésen amiatt bírálta az európai szövetségeseket, hogy azok keveset költenek a védelemre. Majd váratlanul az GDP 2%-os elfogadott követelmény 4%-os megemelésére tett javaslatot. (Az USA jelenleg a bruttó nemzeti termék 3.7%-át költi katonai célokra). A második napi (csütörtök) ukrán és grúz partnerségi ülésen pedig azt vetette fel, hogy a tagországok már 2019-ben teljesítsék a 2%-os előírást, mert különben az USA elhagyja a NATO-t (bár az erről szóló névtelen forrásokat később névtelen források cáfolták). Az ülést ekkor berekesztették, a NAC zártkörű megbeszélésen tisztázta a kialakult helyzetet, és megerősítette a 2024-ig elérendő walesi GDP 2%-os védelmi költségvetési szintet, amelyből 20%-t kell fordítani fejlesztésre. A rendkívüli ülés után az amerikai elnök – miután lemondta a tervezett kétoldalú megbeszéléseket – soron kívüli sajtótájékoztatót tartott, ahol magyarázta a bizonyítványát: a szövetség „nagyon együtt van, nagyon erős, nincs probléma”, a „csúcstalálkozó elérte célját”, és „aláírta a zárónyilatkozatot”. A brüsszeli csúcsot a nemzetközi és hazai sajtó „feszültnek”, „konfliktusosnak”, „megosztónak” és „ellentmondásosnak” értékelte. Bár a transzatlanti „veszekedés” elvonta a nemzetközi közvélemény figyelmét a csúcs fontos témáiról, paradox módon, az ankéton mégis minden előkészített javaslatot jóváhagytak.
A csúcstalálkozó legfontosabb üzenetei
A NATO-csúcsról a szövetség egy hosszú és részletes nyilatkozatot (79 pont, 23 oldal)[1] jelentetett meg, amely tartalmazza mindazon kérdéseket, amit a 29 tagország képviselői a tanácskozással kapcsolatban rögzíteni fontosnak tartottak. A szövetség változatlanul a stratégiai koncepcióban meghatározott hármas feladatrendszer (1. kollektív védelem; 2. válságkezelés; 3. kooperatív biztonság) szerint dolgozik, miközben fenntartja a 360 fokos biztonsági megközelítést. A csúcs értékelése szerint (Nyilatkozat 1. pont) a nemzetközi biztonsági környezet továbbra is veszélyes és kiszámíthatatlan, a NATO minden stratégiai irányból tartós kihívásokkal, kockázatokkal és fenyegetésekkel néz szembe, amelyeket állami és nem állami szereplők, katonai erők, terrorista, kiber és hibrid támadások jelentenek. Oroszország agresszív fellépései, a fenyegetés és az erőszak alkalmazása a politikai célok elérése érdekében megkérdőjelezik a szövetséget, aláássák az euro-atlanti biztonságot és a szabályokon alapuló nemzetközi rendet. A Közel-Keleten és Észak-Afrikában az instabilitás és a folyamatos válságok táplálják a terrorizmust, de hozzájárulnak az illegális migrációhoz és az emberkereskedelemhez is. A folyamatban lévő szíriai válság közvetlen hatást gyakorol a térség stabilitására és a szövetség egészének biztonságára. A tagországok erősödő hibrid kihívásokkal szembesülnek, beleértve a félretájékoztatási kampányokat és a rosszindulatú számítógépes tevékenységeket. Mindezek fényében a brüsszeli ankét megerősítette a korábbi csúcstalálkozókon (Wales 2014, Varsó 2016) elfogadott stratégiát, és számos olyan döntést hozott, amely az elrettentés, a kollektív védelem, a terrorizmus elleni harc és a stabilitás kivetésének megerősítését szolgálja. A csúcson zajlott viták ellensúlyozására a NAC kiadott egy transzatlanti szolidaritási nyilatkozatot is, amelyben összefoglalta azokat a legfontosabb eredményeket, amelyek semlegesítették a trumpi bírálatokat.[2]
A döntések közül igazából két „határozatcsomag” emelkedik ki: a „készenléti kezdeményezés” (NATO Readiness Initiative, NRI) elnevezésű program a keleti fenyegetéssel kapcsolatban, valamint az ún. Déli Csomag (Package on the South) című intézkedési terv, amely a déli-délkeleti stratégiai iránnyal kapcsolatos biztonsági helyzetre reagál. A készenléti kezdeményezés egy erőteljes, középtávú terv, amely a készenléti erők megsokszorozását, az európai katonai mobilitás növelését, valamint új hadműveleti és csapatparancsnokságok megalakítását foglalja magába. A „Déli csomagban” a szövetség „összegyűjtött” minden olyan teendőt, amely összefüggésben van a biztonság kivetítésével déli és közel-keleti irányban. Ide sorolhatjuk a bővítést (a NATO meghívta Macedóniát a csatlakozási szerződési tárgyalásokra), az EU-al való együttműködést, a két- és többoldalú megállapodásokat (Finnország, Svédország, Grúzia,[3] Ukrajna,[4] Moldova). A csomagnak fontos részét képezik a Balkánon (Koszovó Force, KFOR), Afganisztánban (Resolute Support Mission, RSM)[5] és a Földközi tengeren (Operation Sea Guardian, OSG) folytatott műveletek és missziók, az ISIS ellen küzdő koalíció támogatása, a rakéta- és kibervédelem. A NATO továbbra is nagy figyelmet fordít a gyengén működő államok (Afganisztán, Irak)[6] segítésére, amely főleg a kiképzésre, a segítségnyújtásra és a tanácsadásra terjed ki. Ebbe a tevékenységbe a szövetség bevonja a térségi partnerállamokat (Jordánia, Kuvait, Tunézia), fejleszti a kapcsolatait az ún. MENA közel-keleti és észak-afrikai országokkal (Middle East and North Africa, MENA) országokkal is. A gyorselemzés a továbbiakban a csúcs legnagyobb innovációjának tekinthető NATO Készenléti Kezdeményezést (Nyilatkozat 14. pont) tárgyalja és értékeli.
NATO Készenléti kezdeményezés
Katonai szempontból a csúcs legnagyobb újdonsága a Készenléti kezdeményezés (NRI) jóváhagyása volt (Nyilatkozat 14. pont), amelynek segítségével a szövetség új alapokra helyezi a NATO erők készenlétét. Az elmúlt három év tapasztalatai azt mutatják, hogy az elrettentés és védelem fenntartására, valamint erősítésére sokkal több felkészített, mobilizálható és alkalmazható erőre, valamint parancsnokságra van szükség.
4×30-as (Four 30s) koncepció
A walesi csúcson (2014) a szövetség vezetése létrehozta az ún. megerősített NATO Reagáló Erőt (enhanced NATO Reaction Force, eNRF), amely egy 40 ezer fős, hadtest+ szintű hadműveleti seregtest létrehozását jelentette. Az NRF koncepció „felturbósítását” a NATO szakemberek a 2-7 nap alatt bevethető ún. „lándzsahegy-dandárra”, hivatalos nevén a VJTF-re (Very High Readiness Joint Task Force – Nagyon Magas Készenlétű Összhaderőnemi Harccsoport) alapozták,[7] amely 2015-ben szolgálatba is állt. Az eNRF négy részből áll: (1) A vezetési és irányítási elemekből, amelyet mindig az aktuális „parancsnokló” hadműveleti vezető szerv (Joint Force Command – Összhaderőnemi Erők Parancsnoksága), Nápoly vagy Brunssum biztosít (2) Az azonnal reagáló erőből (Immediate Reaction Force, IRF), amely a szolgálatba lépő VJTF- t jelenti. (3) A kezdeti követő erőkből (Initial Follow-on Forces, IFF), amelyet szintén a VJTF erőkből hoznak létre oly módon, hogy bevonják a készenléti szolgálatra készülő (stand-up) és a szolgálatot már leadó (stand-down) dandárerőket. (4) A követő erőkből, amelyet a NATO a felajánlott reagáló erőkből (Response Forces Pool, RFP) hív le, amelyek felkészültségéről azonban legkevesebb információval rendelkezik. Ezt a clausewitzi „ködöt” akarja a NATO az új kezdeményezéssel megoldani, amelynek központi elemét a 4×30-as koncepció (Four 30s) képezi. A NATO vezetése 2020-ig 30 nehéz vagy közepesen nehéz manőverzászlóaljat, 30 harci repülő-századot, és 30 hadihajót szeretne lebiztosítani a nemzetektől, amelyek 30 nap alatt bevethetőek lesznek. A 4×30-as erők felkészítési és készenlét-ellenőrzési eljárásai megegyeznek majd a VJTF követelményekkel. Teljesen világos, hogy az új készenléti képességekkel a szövetség vezetése a „követő erőket” szeretné megerősíteni oly módon, hogy egyúttal újabb felkészített csapatokat is kapjon az elrettentés demonstrálásához, szükség esetén a gyors katonai válságkezeléshez vagy a kollektív védelem feladatainak végrehajtásához.
Stratégiai mobilitás
A készenlét fokozásához azonban nem elegendőek csak az erők, hanem az is kell, hogy szabadon tudjanak mozogni a NATO-térben, különösen a keleti frontországok irányába. A VJTF gyakorlatok rossz tapasztalatokkal szolgáltak, hiszen a tagországok eltérő gyorsasággal / lassúsággal tudták engedélyezni az államhatárok átlépését, a csapatok gyors mozgását.[8] Bár a helyzet javult az elmúlt két évben, a kezdeti egyhónapos felvonulási idők már 10-15 napra csökkentek, ami azonban a „lándzsahegy-dandár” esetében még mindig nem fogadható el. A probléma megoldására Frederick B. Hodges altábornagy, az európai szárazföldi amerikai erők volt parancsnoka a katonai Schengen zóna kifejezést alkotta meg, amelynek létrehozása lehetővé tenné a NATO erők Európán belüli gyors mozgását. Ma minden tagállamban (nem is említve a semleges országokat) eltérőek a jogszabályok, a diplomáciai engedélyezés rendje, a határátlépési szabályok, de más a közlekedési hálózat fejlettsége is, ahol a csapatoknak és a harci technikának közlekedni kell. „Azt szeretném, ha a NATO erők ugyanolyan gyorsan tudnának mozogni Európában, mint a migránsok”- mondta a tábornok a Politico újságírójának.[9] Ha ehhez hozzá tesszük, hogy a hidegháború alatt a NATO-erők szabadon mozogtak az országhatárokon keresztül, akkor látható igazán, hogy mennyire tarthatatlan helyzet alakult ki a „békeosztalék” eredményeképpen.
A brüsszeli csúcson ezért a NATO vezetők több döntést hoztak a helyzet megváltoztatására. Először is jóváhagyták az európai főparancsnok felelősségi körébe tartozó engedélyezési tervet (Enablement Plan for SACEUR’s Area of Responsibility), amelynek „honosítását”, a nemzeti jogrendbe történő „beemelését” a tagállamoknak 2024-ig kell elvégezni (Nyilatkozat 16. pont). A terv életbe léptetéséhez szükség van a szárazföldi, a légi és a tengeri mobilitás nemzetközi és nemzeti jogszabályainak módosítására, az eljárások javítására, a vezetési és irányítási hatáskörök újra szabályozására. A megvalósítás érdekében a NAC részhatáridőket állapított meg (Nyilatkozat 17. pont), amelynek teljesítéséről a védelmi miniszterek évente beszámolnak. Elsődleges cél, hogy 2019 végéig el kell érni az öt napon belüli határátlépést. Ugyancsak a jövő év végéig létre kell hozni egy NATO-n belüli kommunikációs rendszert, egy olyan kooperatív hálózatot, amelyben az illetékes NATO szervek, a nemzeti polgári és katonai szervezetek egyaránt szerepelnek. A koordinációra minden nemzetnek ki kell jelölni egy nemzeti összekötőt (National Points of Contact, NPC). Elfogadták a NATO gyors légi mobilitást biztosító légierő-képességről (Rapid Air Mobility, RAM) szóló jelentést is, amely megállapította az erők gyors légi szállítására hivatott légierő-szervezet kezdeti műveleti képességének elérését.[10]
Külön probléma az európai infrastruktúra (közutak, vasútvonalak, hidak, kikötők, repülőterek, üzemanyagellátó-rendszerek, stb) – a szövetséges erők és haditechnika gyors felvonulásához, mozgatásához, átcsoportosításához szükséges – fejlesztése, amit a szövetség az EU-val együtt szeretne elérni (Nyilatkozat 18. pont).
A NATO parancsnoksági rendszer megerősítése
A készenlét javításához azonban nem elegendőek csak új erők, a szabad mozgás, újabb katonai vezető szervek, csapatparancsnokságok is kellenek a vezetési és irányítási feladatok elvégzéséhez. A parancsnoksági rendszert (NATO Command Structure, NCS) a NATO katonai „gerincének” nevezik, amely állandó vezetést és irányítást biztosít, tervezi és szervezi a feladatokat, átveszi a nemzetek által a szövetségnek átalárendelt erőket. A csúcstalálkozó döntése alapján létrejön egy új haditengerészeti hadműveleti parancsnokság (Joint Force Command, JFC) Norfolkban (Florida, USA) és egy logisztikai és támogató parancsnokság (Joint Support and Enabling Command, JSEC) Ulmban (Németország). A hidegháború után ez az első eset, hogy a NATO parancsnoksági rendszerét nem csökkentik, hanem erősítik.[11] Legutóbb, 2011-2012-ben, komponens parancsnokságokat zártak be, így ma a két hadműveleti parancsnokság (Brunssum /Hollandia; Nápoly /Olaszország/) csak egy-egy haderőnemi (szárazföldi, légi, haditengerészeti, különleges műveleti, logisztikai) vezető szervvel rendelkezik, amelyről aztán 2014 után kiderült, hogy elégtelen. A módosított szervezet elsősorban a tengeri biztonság, a logisztika és a katonai mobilitás, valamint a kiberbiztonság területén rendelkezik majd megerősített vezetési kapacitással (Nyilatkozat 29. pont).
A norfolki parancsnokság egy SACLANT (Supreme Allied Commander Atlantic) típusú, hadműveleti szintű vezető szerv lesz, amely elsősorban az észak-atlanti-óceáni térségért lesz felelős. Az új NATO JFC része egy nagyobb szövetségesi tengeri stratégiai tervnek, amelynek keretében az USA felállítja a 2011-ben bezárt 2. Flottát, amelynek központja szintén Norfolkban lesz. [12] Az amerikai haditengerészet erősítése része az új (2018. januári) amerikai nemzeti védelmi stratégiának,[13] amely nagyobb szerepet kíván adni a tengeri komponensnek a nagyhatalmi katonai versengésben. A terv nemcsak az amerikai flotta erősítését, hanem a hadműveleti modus operandi megváltozását is jelenti. A tartós jelenlétet felváltja a haditengerészeti erők gyorsabb, rövidebb és meglepetésszerűbb alkalmazása a világtengereken, hogy ellensúlyozni tudják a megélénkült orosz és a kínai hadiflotta tevékenységét. Az utóbbi években az orosz haditengerészet különösen fokozta aktivitását a sarkvidéken, a Balti-tengeren és az Észak-atlanti óceánon.[14] Az orosz haditengerészeti provokációk elsősorban az ún. GIUK – átjáróban (Grönland, Izland és az Egyesült Királyság közötti vizek) szaporodtak meg a közelmúltban. Az átjáró stratégiai jelentősége abban rejlik, hogy ott kellene az amerikai (kanadai) hadihajóknak áthaladni egy esetleges európai háború esetén, de egyúttal szövetségi szempontból ellenőrzőpont is, mert csak ezen keresztül tud közlekedni az orosz Északi Flotta az Atlanti-óceán vagy a Földközi-tenger felé.
A másik hadműveleti parancsnokság, a németországi JSEC, lényegében egy kollektív védelmi feladat esetén aktiválandó logisztikai és támogató parancsnokság lesz, amelyet az ulmi Többnemzeti Összhaderőnemi Parancsnokság (Multinational Joint Headquarters, MN JHQ) laktanyájában hoznak létre. Az új vezetési központ feladata lesz 5. cikk aktiválása esetén a műveleti térségbe felvonuló NATO erők biztosítása és támogatása, de alkalmazására csak akkor kerülne sor, ha a szövetséget nagy („összemérhető nagyságú”) erőkkel támadnák meg. Az ilyen háborús helyzetekre a NATO a maximális erőfeszítés (Maximum Level of Effort, MLE) terminust használja, amelyet az 5. cikk szerinti hadviseléssel összefüggésben alkalmaznak. [15] A JSEC feladatköre az európai főparancsnok (Supreme Allied Commander Europe, SACEUR) teljes felelősségi területére kiterjed, Európára és a kapcsolódó tengerekre, Grönlandtól Afrikáig. Az új parancsnokság békeidőszakban – mintegy 100 fős német és nemzetközi állománnyal – a háborús feladataira készül fel, amelyet az aktiválás után 500 főre egészítenek ki. A JSEC felállításával és működőképességének biztosításával Németország európai központi „hub” szerepét erősíti a NATO-ban, amelyhez lényegében felajánlja a Bundeswehr Összhaderőnemi Támogató Parancsnokságát (Joint Support Service, JSS).[16] A feladat költségeit most még nem lehet megbecsülni, hiszen a JSEC alkalmazásának tervezése még hátra van, de az jól látható, hogy nagy hadműveleti erők (Major Joint Operations, MJO+) biztosításáról van szó, amihez jelentős német erőforrásokat terveznek. Németország többek között ezért beszél arról, hogy a közös teherviselést nemcsak a GDP %-os arányos védelmi költségvetés nagysága határozza meg. Az új parancsnokság felállítását az idén teljesen működőképessé vált[17] MN JHQ (amelyet 60 ezer fős haderő globális alkalmazásának vezetésére készítettek fel különböző válsághelyzetekben, NATO, EU vagy ENSZ mandátum esetén) végzi a bonni Támogató Parancsnoksággal (JSS) együtt. A német JCC egyébként több cluster területén felelős a keretnemzet koncepció (NATO Framework Nation Concept) kidolgozásáért és irányításáért. Az előkészítő törzs már idén júliusban felállt, az előzetes készenlétet 2019 végéig, a teljes készenlétet pedig 2021-re kell elérni.
A parancsnoksági rendszer részeként a NATO felállít még egy kiber műveleti központot (Cyberspace Operation Center, COC) is, amely a katonai kibervédelmi célokat szolgál (Nyilatkozat 20. pont). A kiberbiztonság változatlanul fontos célja a szövetségnek, a kifejezés többször szerepelt a deklarációban, mint a terrorizmus elleni védelem. A NATO kiber politikája gyorsan fejlődik 2014 után: a walesi csúcs az 5. cikk hatályát kiterjesztette a kiber támadásokra, a varsói ankét az információs teret (domain) műveleti térségnek nyilvánította, a nemzetek pedig ígéretet tettek a kibervédelem fejlesztésére (Cyber Defence Pledge). A 2017. évi kiber támadások (Wanna Cry, NotPetya) felvetették annak szükségességét, hogy a NATO-nak is legyen egy műveleti információkat és tapasztalatokat megosztó központja, amely egyben műveleti tervezéssel, az információk integrálásával, szervezet-fejlesztéssel is foglalkozna. [18] Az új központ Monsban, az európai főparancsnokságon állt fel (amelyet egyébként Vass Sándor mérnök dandártábornok, a Honvéd Vezérkar korábbi híradó- és informatikai csoportfőnöke /J-6/ vezeti), egyelőre még a SHAPE J-6 részeként. Létrehozását a tervezők a különleges erők vezetési központja evolúciós modelljének mintájára képzelik el: először központ, majd önálló csoportfőnökség, végül független NATO parancsnokság jönne létre. A COC felállítása az elrettentés és védelem mellett a szövetség ellenálló képességét (reziliencia) is javítja az információs biztonság területén. Az új műveleti kiber egység szoros együttműködésben fog dolgozni a kutatásért, fejlesztésért és kiképzésért felelős kibervédelmi központtal (NATO Cooperative Cyber Defence Centre of Excellence, CCDCOE, Tallin, Észtország), amely évente a világ legnagyobb valós időben folyó kiber gyakorlatait szervezi Locked Shields (Zárt Pajzsok) névvel.[19]
Új harcászati vezető szervek létrehozása
Úgy tűnik azonban, hogy a NATO parancsnoksági rendszer adaptációja nem fejeződik be: a határozat már „beharangozta” két új, hadtestműveletek vezetésére alkalmas szárazföldi komponens parancsnokság felállítását (1999-ben már felállítottak ilyen szubregionális parancsnokságokat, amelyeket aztán 2002 után felszámoltak), valamint jóváhagyott több nemzeti kezdeményezésű vezető szervezetet is. Különösen a keleti frontországok jeleskednek e területen: Romániában (MND SE, Bukarest)[20] és Lengyelországban (MND NE, Elblag, Gdansk és Kalinyingrád között)[21] egyaránt létrejött már egy-egy hadosztályparancsnokság, amelyeket még a walesi készenléti akcióterv (Readiness Action Plan, RAP) hívott életre. Emellett a NATO már befogadta a románok hadtestparancsnokságra, a balti országok egy közös hadosztályparancsnokságra tett felajánlását, illetve az olaszok rotációs hadosztályparancsnokságra megfogalmazott javaslatát. Az új vezetési központok fokozatosan kerülnek be a NATO haderőstruktúrájába (NATO Force Structure, NFS), bár többnemzetiek lesznek, felállításuk és működtetésük költségei a befogadó országokat terhelik. Lehet persze, hogy a részvevő nagy országok (például az USA) hozzájárulnak a közös erőfeszítéshez, de a befogadó nemzeti támogatást nyújtó országok nem remélhetnek jelentős forrásokat a NATO beruházási költségvetéséből (NATO Security Investment Budget, NSIP). Azonban 4×30-as készenléti kezdeményezés miatt valószínűleg újabb csapatparancsnokságokra is szükség lesz, mert a csúcstalálkozó további felajánlásokat vár a tagországoktól „Üdvözöljük azt a számos, konkrét, multinacionális, kétoldalú és nemzeti kezdeményezést, amelyek hozzájárulnak a szövetség erősítéséhez. A szándéknyilatkozatok és együttműködési megállapodások aláírása egy tisztességes teherviseléshez való hozzájárulás gyakorlati kifejeződése lesz” (Nyilatkozat 32. pont)
Következtetések
A viharos brüsszeli tanácskozás sokkal eredményesebben zárult, mint azt a média visszhangok alapján gondolnánk. Az Észak-atlanti Tanács gyakorlatilag minden tervezett döntést elfogadott, a gondosan előkészített nyilatkozatokat is jóváhagyták a tagországok. Bár a hivatalos kommunikáció szerint Trump amerikai elnök ellentmondásos politikája nem hagyott nyomot a határozatokban, azt ma még nem lehet megmondani, hogyan hat a szövetségre hosszabb távon. Bár úgy tűnik, hogy Trump az erőszakos „üzleti” politikájával fordulatszám-változásra kényszerítette a szövetséget, minden tagország el kezdte növelni a kiadásait, megfelelő lelkesedéssel csatlakozik az elrettentés és védelem megerősítését szolgáló intézkedésekhez. Ez így van Magyarország esetében is, hiszen már 2016-ban, a NATO-csúcs előtt bevállaltuk a védelmi költségvetés GDP 2%-ra növelését 2024-re, tavaly elkészült a Zrínyi 2026 honvédelmi és haderőfejlesztési program, nemrégen pedig nyilatkoztunk arról, hogy Magyarország is (Németország segítségével, Horvátország, Szlovákia és Szlovénia részvételével) hozzájárul a NATO erőfeszítéseihez egy közép-kelet-európai hadosztályparancsnokság (MND CE) felállításával.[22] Bár a NATO „harcedzett” szervezet, számos támadást és konfliktust élt meg működése során, a 2014 utáni átalakuláshoz a lehető legnagyobb egyetértés, bizalom és szolidaritás kell a jövő biztonsági kihívásainak, kockázatainak és fenyegetéseinek kezeléséhez. Ehhez pedig konstruktív politikai légkör kell, követni kell a szövetség mottóját, Animus In Consulendo Liber. A szellem szabadságát a konzultáció adja, nem pedig a diktátumok. Egy jobb, konstruktívabb légkörhöz bizonyára hozzájárulnak majd jövőre a NATO 70. születésnapjával kapcsolatos ünnepségek.
[1] Brussels Summit Declaration Issued by the Heads of State and Government participating in the meeting of the North Atlantic Council in Brussels 11-12 July 2018. 11 July 2018. https://www.nato.int/cps/en/natohq/official_texts_156624.htm?selectedLocale=en (2018.07.11)
A találkozót – mint általában máskor is – egy konferencia (NATO Engages: The Brussels Summit Dialogue) kísérte, továbbá ünnepélyesen aláírtak két nemzetközi megállapodást többnemzeti kooperációban történő lőszergyártásról (egyet a szárazföldi lőszerekről, amelyet 16 tagország + 3 partnerország írt alá, egyet pedig a tengeri hadviseléshez szükséges rakétákról, amelyhez 7 tagország csatlakozott). Magyarország nem volt érintve egyik aláírási ceremóniában sem.
[2] Brussels Declaration on Transatlantic Security and Solidarity. 11 July, 2018. https://www.nato.int/cps/en/natohq/official_texts_156620.htm (2018.07.18)
[3] NATO- Georgia Comission Declaration at the Brussels Summit.12 July 2018. https://www.nato.int/cps/en/natohq/events_156556.htm (2018.07.12)
[4] Chairman’s Statement on NATO- Ukraine following the meeting of the North Atlantic Council with Georgia and Ukraine at the Brussels Summit. 12 July 2018. https://www.nato.int/cps/en/natohq/official_texts_156623.htm (2018.07.12)
[5] Joint Statement on the Resolute Support Mission in Afghanistan.12 July 2018. https://www.nato.int/cps/en/natohq/official_texts_156625.htm (2018.07.12)
[6] A Fund For Peace 2018. évi törékeny államok listáján Afganisztán a 9., Irak pedig a 11. helyre került. Bár mindkét országban történt javulás, besorolásuk a magas veszélyeztetettségű (high alert) kategóriába történt. http://fundforpeace.org/fsi/wp-content/uploads/2018/04/951181805-Fragile-States-Index-Annual-Report-2018.pdf (2018.07.21)
[7] Jan Abts: NATO’s Very High Readiness Joint Task Force. Can the VJTF give new élan to the NATO Response Force? NATO Defence College, Research Paper, No.109. February 2015. https://www.files.ethz.ch/isn/189415/rp_109.pdf (2015.03.10)
[8] Sam Jones: NATO rapid unit for eastern Europe deployment, says generals. Financial Times, May 15, 2016.
https://www.ft.com/content/7ac5075c-1a96-11e6-b286-cddde55ca122 (2018.07.12)
[9] Call for „military Schengen” to get troops moving. Politico, 04 August, 2017. https://www.politico.eu/article/call-for-military-border-schengen-to-get-troops-moving-nato-eu-defense-ministers/ (2018.07.14)
[10] A NATO-csúcs előestéjén fogadták el a NATO összhaderőnemi légierő stratégiáját (Joint Air Power Strategy). A szövetség haditengerészeti stratégiáját 2011-ben adták ki. https://www.nato.int/cps/en/natohq/news_156372.htm (2018.07.16)
[11] The NATO Command Structure. Factsheet, February 2018. https://www.nato.int/nato_static_fl2014/assets/pdf/pdf_2018_02/1802-Factsheet-NATO-Command-Structure_en.pdf (2018.07.11)
[12] A II. világháború alatt létrehozott flotta 1950-től a NATO-t támogatta. 17 millió km² atlanti óceáni területért volt felelős, és „fénykorában” 126 hajó, 4500 repülőgép és 90 ezer tengerész tartozott hozzá. US Navy resurrets Second Fleet in Atlantic to counter Russia. BBC, 5 May 2018. https://www.bbc.com/news/world-us-canada-44014761 (2017.07.17)
[13] Summary of the 2018 National Defence Strategy of the United States of America. Sharpening the American Military’s Competition Age. Department of Defense. 19 Jan, 2018. https://www.defense.gov/Portals/1/Documents/pubs/2018-National-Defense-Strategy-Summary.pdf (2018.01. 24)
[14] Christopher Woods: Russia has”stepped on the gas” with its submarine fleet – and NATO is on alert. Business Insider, Apr 28, 2018. http://www.businessinsider.com/russia-submarine-warfare-increasing-focus-2018-4 (2018.07.17)
[15] New NATO Joint Support and Enabling Command in Ulm. Permanent Delegation of the Federal Republic of Germany to NATO, 14.06. 2018. https://nato.diplo.de/nato-en/aktuelles/-/2107338 (2018.07.17)
[16] A BW Joint Support Service 32 ezer fős, haderőnemi szintű szervezet, amelynek parancsnoka egyben a vezérkari főnök helyettese is. A parancsnokság központja Bonnban működik. A közel 20 éves szervezet fő feladata a német fegyveres erők ellátása otthon és külföldön. Alárendeltségébe logisztikai, vegyvédelmi, katonai rendőri, területvédelmi és speciális ellátó-biztosító erők tartoznak, közel 200 helyen települnek, kiterjedt német és nemzetközi polgári beszállítói körrel rendelkeznek. http://www.streitkraeftebasis.de/portal/a/streitkraeftebasis/start/!ut/p/z1/hY_BDoIwEET_iClNgHqEA0ZDCAQU24upSBCtLSENGr_eGs-EPc3uvszsQuAEoeU89NIORkvlei7Cc8KyOqMbSmvip2QXloxSVviEUBzRrCHCrclCxQRVp8GdR7TsEaGCgFA9uIOdustZvr3RTFZ11pPt71rwm9RX1RWmjf-DPUSvzMW90STg06G27WslakvXgADjM2V5Hsyf4lF-ASqRFf0!/dz/d5/L2dBISEvZ0FBIS9nQSEh/#Z7_B8LTL2922T01F0I6Q8228P1007 (2018.07.17)
[17] Trident Jaguar 2018 tests NATO’s Readiness. NATO Communications and Information Agency, 06 June, 2018. https://www.ncia.nato.int/NewsRoom/Pages/20180506.aspx (2018.07.17)
[18] Jens Stoltenberg: Speech at Cyber Defence Pledge Conference. Paris, 15 May, 2018. https://www.nato.int/cps/en/natohq/opinions_154462.htm (2018.07.17)
[19] A gyakorlatot a NATO kibervédelmi központ évente szervezi számos egyetem, katonai és civil szervezet, valamint IT cégek bevonásával. A CCDCO E általában olyan stratégiai és technikai elemeket kombinál a tréningen, amelyek segítik a kritikus infrastruktúra elleni védelmet, javítják a nemzeti és szövetséges döntéshozatal eljárásait erős kibertámadások során. A Locked Shields 2018 gyakorlaton 150 IT team, 1000-nél több szakember 4000 virtuális rendszert és 2500 hackertámadást kezelt. A gyakorlást, a legjobb tapasztalatok megosztását, a folyamatos konzultáció iránti igényt fejezi ki az a tény, hogy a LS18 már a világ legnagyobb kiber rendezvénnyé nőtte ki magát. Ez évben indult először integrált NATO-csapat, amely megnyerte a gyakorlat részeként rendezett versenyt. NATO Won Cyber Defence Exercise Locked Shields. CCDCOE, 27 April 2018. https://ccdcoe.org/nato-won-cyber-defence-exercise-locked-shields-2018.html (2018.05.02)
[20] Headquarters Multinational Division South-East (Bucharest) http://www.en.mndse.ro/about (2018.07.17)
[21] Multinational Division North East (Elbang) https://mndne.wp.mil.pl/en/ (2018.07.17)
[22] Rendkívül szoros magyar- német védelmi együttműködés jön létre. Külgazdasági és Külügyminisztérium, 2018. július 5. http://www.kormany.hu/hu/kulgazdasagi-es-kulugyminiszterium/hirek/rendkivul-szoros-magyar-nemet-vedelmi-egyuttmukodes-jon-letre (2018.07.07)
Először szerepeltek a varasdi légi találkozón a Horvát Légierő nemrégiben beszerzett OH-58D Kiowa Warriorjai. A térségünkben terjedő felfegyverzett könnyűhelikopterlázra tekintettel is ott kellett lenni, megnézni az "öreg kipróbált biztosat". Ahogy a kipróbálatlan csúcstechnikával való összevetésére, a kategória létjogosultságára és korlátaira (lásd: US Army Kiowa-kivonás) mihamarább időt kell szentelnie a szakmának, hogy világossá váljék: mitől lehet mégiscsak működőképes?
Hát, pofás egy jószág! Minden szöglete megérne egy misét, hogy hogyan vált mindenki 206-asából harctéri mindenes.
Zord
Romániában hajók elleni rakéták beszerzése fog megvalósulni hamarosan, helyi médiaértesülések szerint. Az szovjet eredetű P-15 Termit utódjának azonban nem csak szárazföldről, de hajóról is indíthatónak kell majd lennie, hiszen Bukarest a tengeri flotta egységein is látni szeretné majd az új fegyvereket. A 137 millió eurósra becsült kiválasztásra és a beszerzésre 2018 és 2023 között szeretnének sort keríteni.
A hajók elleni fegyverbeszerzés egyik résztvevője a Harpoon hajók elleni robotrepülőgép, de ettől a tendertől függetlenül is gyarapodhat az amerikai eredetű fegyverek mennyisége Romániában. Mint azt a héten nyilvánosságra hozták, újabb F-16-ok beszerzését szeretnék végrehajtani. Első lépésben még ez év decemberéig 5 Fighting Falcon beszerzéséről állapodnának meg Portugáliával. Ezekből négy együléses A, egy pedig kétüléses B variáns lenne. A már meglévő 12 példány mellé további 36-ot is vásárolnának a fent említett 5-ön felül az USA-tól, Görögországtól, vagy akár Izraeltől is.
Két megrendelővel is szerződést írt alá a cseh Aero Vodochody Aerospace L-39NG (Next Generation) sugárhajtású kiképző repülőgépek ügyében a Farnborough International Airshow-n. Az RSW Aviation 12 példányban szerezné be az Albatrosz utódját, valamint a már meglévő 6 L-39-ét is modernizáltatná L-39CW változatra. Emellett a SKYTECH nevű vállalkozás is megvásárolt 10 darab NG-t, valamint a szerződésbe további 6 példány is belekerült, mint opció. Az L-39NG a Williams International FJ44-4M jelzést viselő változatával van ellátva, míg a repülési műszereket a Genesys Aerosystems, illetve a HUD-ot a Speel Praha készíti el. Az L-39NG a fejlesztők szerint megtartja az előd legjobb tulajdonságait, mint az alacsony üzemeltetési költség, a nagyfokú megbízhatóság, a könnyű üzemeltethetőség és a magas rendelkezésre állás. Tenni fogja mindezt a modern avionikával, ami számos szimulációs technológiát is magában foglal.
A leírtakban joggal bízhat a gyártó, hiszen az L-39NG alkatrészeinek csak mindössze fel új tervezésű és gyártású. Az L-39NG további megrendelői között említik a Breitling és Black Diamond műrepülő csapatokat, de a spanyol légierőt is, ahol a CASA C-101-es gépek utódja lehet a cseh típus. Az új szárnnyal, avionikával és hajtóművel ellátott, 15000 repült órás élettartammal rendelkező Aero Vodochody L-39NG öt felfüggesztési ponttal rendelkezik, ezek terhelhetősége 1200 kilogramm. A fejlesztési elképzelést bemutató példány első repülésére 2015 szeptemberében került sor. Jelenleg már négy gép építését végzi az gyártó, ezekből az elsőt és negyediket fogják a repülési tesztekhez felhasználni, ezek az év végétől veszik majd kezdetüket.
Július 10-én immáron a tervezett teljes felszereltségében hajtotta végre első felszállását az NHIndustries NH90 Sea Lion (Oroszlánfóka) haditengerészeti helikopter második prototípusa. Az első repülését, még nem teljes felszereltségben, ez a gép 2017. november 24-én hajtotta végre. A Sea Lion a német haditengerészet részére készülő variáns neve, de a változtatások leginkább csak a kommunikációs és a navigációs rendszereket érintik. Az 1,4 milliárd eurós értékben beszerzésre kerülő forgószárnyasok 2019 és 2022 között érkeznek majd a Nordholz haditengerészeti légibázisra. A gépek nem csak a Westland Mk.41 Sea King gépek utódjai lesznek, így a harci kutató-mentő feladatok mellett a szállítási, a különleges erőkkel közösen végrehajtott feladatokhoz szükségeseket és az egészségügyi kiürítési képességeket is biztosítania kell a gyártónak.
Ez utóbbi két feladatkör lesz az, ami miatt további módosításokat kellett végrehajtani a típuson. Az első német haditengerészeti helikopter 2019. októberben történő átadása van tervbe véve, ennek azonban előfeltétele az, hogy a flotta elvárásait teljesítse a gép és fedélzeti rendszerei. Németország elképzeléseiben továbbra is 18 új NHIndustries NH90 NFH helikopter beszerzése szerepel a haditengerészet számára. Berlin az utóbbi években jelentősen csökkenteni kényszerült a megvásárlásra kerülő forgószárnyasok mennyiségét, de ez a lépés csak a szárazföldi erőket érinti. Az NH90 NFH (NATO Fregatt Helikopter) különféle felszereltségű példányait eddig öt ország állította hadrendbe, összesen 68 darabos mennyiségben és további 61 darabra van megrendelés. Ezek a helikopterek már több mint 30000 órát töltöttek a levegőben.
Egy eddig még meg nem nevezett afrikai ország rendelte meg Fehéroroszországtól a szovjet érában tervezett és gyártott BRDM-2-es felderítő páncélosok alvázának felhasználásával létrejött, szintén felderítésre szánt járművet, a Kajmánt. A Fehéroroszországban 2015-ben bemutatott és 2017-től rendszeresített Kajmánt a 140-es számot viselő javítóüzemben alkották meg úgy, hogy az úszóképessége is megmaradt, de eltávolították a páncéltornyot, a két-két mankókerék helyét oldalanként egy-egy ajtó foglalja el, valamint a jármű elején is nagyméretű ablakok kerültek beépítésre.
A hat fő számára biztonságot nyújtó páncélos számára a független torziós rudas felfüggesztés és az új, D-245.30E2 erőforrás 110 kilométer per órás sebesség elérést teszi lehetővé, míg a vízben történő haladást oldalanként egy-egy vízsugárhajtómű garantálja. Az 1000 kilométeres hatótávolságú, 7 tonnás Kajmán hossza 6 méter, szélessége 2,82 méter, magassága 2,07 méter, hasmagassága teljes terhelésnél 490 milliméter. Fegyverzetét a távirányítású toronyba szerelt 12,7 milliméteres NSZV nehézgéppuska (300 darab lőszer), vagy egy AGS-30 30 milliméteres automata gránátvető (174 darab lőszer) alkothatja a PKSZ 7,62mm-es géppuska (2000 darab lőszer) mellett. Mellső páncélzata a 7,62×54 milliméteres puskalövedékek, míg oldalsó páncélzata 7,62×39 milliméteres karabélylövedékek ellen nyújt védelmet, fenékpáncélzata a felrobbanó aknák hatását csökkentendő V kialakítású.
Megkapta 20. Airbus A400M Atlas teherszállító repülőgépét a Brit Királyi Légierő. Az Egyesült Királyság 22 Atlas repülőgépet rendelt meg, amelyekből a fennmaradó két példányt a 2020-as években szállítják majd le az Oxfordshire-i RAF Brize Norton légibázisra. A még mindig nem teljes képességgel rendelkező Atlas légi üzemanyag felvételi próbáira a közelmúltban kerítettek sort. Itt egy RAF A330 Voyager tanker volt a másik szereplő és segítségével több magassági és sebességi tartományban végeztek összekapcsolódást Spanyolország közelében. A helikopterek üzemanyaggal történő feltöltésére is folytatódnak majd a tesztek a következő évben.
A szárnyak alatt elhelyezett Cobham által gyártott utántöltő konténerekkel végzett szélcsatorna kísérletek bíztató jeleket mutatnak. A légcsavarok által keltett zavaró örvényléseket egy 36 méteres, hosszabb tömlő alkalmazásával küszöbölik majd ki, az eddig használt 28 méteres tömlőt leváltva. Ennek hátránya, hogy a konténer méreteinek változatlanul hagyása miatt vékonyabb is lett, így az utántöltési sebesség lassabbá vált, vagyis a tervezetthez képest növekedni fog az utántöltési idő. A próbákat nem csak házon belül szeretnék elvégezni egy Airbus Helicopters H225M segítségével, hanem, egy Leonardo Helicopters AW101-et is felhasználva.
Az utolsó RB199-es utánégetős sugárhajtóművek is átadásra kerültek a RAF számára. Nagy-Britanniában a 2019-es évben kivonásra kerülő Panavia Tornado GR.4-es vadászbombázók erőforrásiból az utolsó darabokat a Rolls-Royce képviselői adták át. A brit cég egyre inkább az F-35-ösök hajtóművére fókuszál már.
Olaszországban 2019-től indítja el a pilótaképzését az IFTS (International Flight Training School) Nemzetközi Pilótaképző Iskola. Az Olasz Légierő és a Leonardo együttműködési megállapodásának gyermeke az olasz csizma sarkában található Galatina melletti légibázison lelt otthonra. Itt a 61. Repülőezred személyzete és felszerelése adott az oktatáshoz, akárcsak a géptípus az M-346 Master sugárhajtású kiképzőgép, amely az olasz légierőben a T-346A jelzést viseli. Mindenesetre a képzés zökkenő mentesebbé tétele érdekében további négy M-346 Master sugárhajtású kiképzőgép került majd a bázisra 2019-től kezdődően.
Spanyolországi lapértesülések szerint újabb kínos probléma adódott a helyi építésű S-80-as tengeralattjárókkal. Az, hogy az eltelt évek alatt az egyes tengeralattjárók költsége majdnem megduplázódott nem jelent nagy meglepetést, hiszen az építési ütem csúszásának ez természetes velejárója. Becslések szerint egységenként, a most már S-80 "Plus" néven illetett tengeralattjárók költsége megközelíti az 1 milliárd eurót. A gondok még 2013-ban kezdődtek. A helyi sajtó szerint „nagy technikai innováció”-nak tartott, a Navantia üzemében folyó munka még a sólyán állva futott zátonyra, ugyanis az elsőnek elkészülő egységnél jelentős többletsúlyt, egyes hírek szerint 68, míg mások szerint majd 100 tonnát állapítottak meg. Az eredetileg 2400 tonnásnak készülő tengeralattjárók gondját tovább növelte, hogy ez nem egyenlő arányba oszlott el a hajótest mentén, így az irányíthatóság fenntartása végett a gyártó kénytelen volt az S-80-ok hosszát megnövelni.
A spanyol kormány addig már 680 millió dollárt költött a tengeralattjárók építési programjára, aminek kézzelfogható eredménye az első egység, az ISAAC PERAL 2015 márciusában történő vízre tétele lett volna. A szükséges áttervezés miatt ez azonban több évvel is csúszott. A hiba kiküszöbölésére a tengeren túlról kért segítséget a spanyol Navantia hajógyár a túlsúlyos S-80-as tengeralattjáró ügyében. Így a felszín alatti egységek tervezésében és építésében igencsak járatos amerikai Electric Boat szakembergárdája látott hozzá, hogy segítse spanyol kollégáik munkáját. Az amerikaiak sem találtak más megoldást, mint a tengeralattjáró hátsó részének 3-4 méteres meghosszabbítása.
Spanyol források már pár évvel ezelőtt is fontolóra vették a levegőtől független meghajtó rendszer elhagyását, ez ugyanis az akkori fejlettségi szintjén csak egy hétig lett volna képes feladatát ellátni, az elvárt 28 nap helyett. A legújabb hírekben szintén megemlítésre került a rendszer még mindig nem kielégítő víz alatti időtartamot biztosító képessége. Meglepő módon a hajótest módosítást elsőként a másodiknak épülő S-82-es egységen, az NARCISO MONTURIOL-en hajtotta végre a gyártást végző Navantia hajógyár, mivel a szinte már készen lévő ISAAC PERAL (S-81) átalakítása bonyolultabban hajtható csak végre.
A meghosszabbítás és a kiszorított víz súlya nem csak az építési idővel nem volt arányos, hanem mint az nemrégiben kiderült, a tengeralattjárók otthonául kiszemelt Cartagen-i bázis szárazdokkjával sem. Tudniillik az így már 81 méteres hosszall büszkélkedő tengeralattjárók befogadására képtelenné vált az építmény. A kikötői létesítmények kénytelen-kelletlen módosítása tehát szükséges és végre is lesz hajtva, hogy az ISAAC PERAL, az NARCISO MONTURIOL, a COSME GARCIA (S-83), és a MATEO GARCIA DE LOS REYES (S-84) végre nyugodt otthonra lelhessen.
A Farnborough International Airshow ideje alatt Leonardo bemutatja a Grifo radar-család legújabb változatát, a Grifo-E-t. A világon több mint 450 darab repülőgépbe beépített Grifo utódja a korszerűbb elektronikai összetevők mellett az AESA antennát is fel tudja mutatni, mint a továbbfejlesztés eredményét. Az egyszerre több feladat végrehajtására képes, költséghatékony, könnyű és alacsony energiaigényű Grifo-E-t várhatólag már a következő évtől meg lehet majd rendelni a gyártónál, amik 2020-ban kerülnek majd átadásra.
A Turkish Aerospace Industries (TAI) bemutatta a Hürjet könnyű kiképző/támadógépének teljes méretű makettjét. A prototípus építése várhatólag a következő évben veszi majd kezdetét, míg az első felszállást 2022-re, vagy 2023-ra tervezi a gyártó. A Törökországban 70 darabos mennyiségben használt Northrop T-38A Talon gyakorlógépek utódja 13,4 méter hosszú lesz, szárnyainak fesztávolsága 11 méter, fegyverterhelése 3 tonna, maximális sebessége Mach 1.2 lesz. Az eddigi fantáziarajzokon ábrázolt kéthajtóműves Hürjet helyett a Farnborough Airshow-on látott makett csak egyhajtóműves volt, szárnyai alatt Roketsan L-UMTAS félaktív lézeres vezérlésű levegő-föld rakéta, Teber-81 és -82 lézeres/GPS vezérlésű bombák, valamint a HGK-82 műholdas irányítású bombák lettek elhelyezve. A fedélzeti avionika nagyobb része meg fog egyezni a Hurkus turbópropelleres kiképzőgép felfegyverezhető C változatának pilótafülkéjében alkalmazottakkal.
Közös vállalkozást hoz létre az ukrán Zorya Mashproekt és az indiai Bharat Heavy Electricals Indiában. A cég tevékenységi köre az indiai haditengerészetnél szolgáló hadihajók gázturbináinak időszakos ellenőrzése, karbantartása és javítása lesz. A volt Szovjetunióban a haditengerészeti hajók gázturbináinak fejlesztésében egykor monopóliummal rendelkező ukrán cég termékei a RAJPUT és DELHI osztályú rombolók 5, valamint 3 tagjában találhatók meg a 16 egységet számláló VEER-osztályú rakétás korvettek mellett.
A valóságot a legjobban megközelítő körülmények között tesztelték az F-35B Lightning II-es vadászbombázók JPALS (Joint Precision Approach and Landing System) precíziós megközelítési és leszállító rendszerét. A Raytheon Company által kifejlesztett JPALS a USS WASP partraszállást támogató helikopterhordozó fedélzetére lett telepítve, ahol a legmostohább időjárási körülmények között is képes volt a leszállások megkönnyítésére. A műholdas helymeghatározó rendszerből, valamint titkosított, zavarvédett adatátvitelt megvalósító rendszerből álló JPALS eléggé kisméretű és könnyű ahhoz, hogy egy egytengelyes utánfutóra rögzítsék és akár ejtőernyővel ledobják, így segítve az elhagyatott repülőtérre települő tengerészgyalogsági vadászbombázók földet érését. A JPALS sorozatgyártása a 2019-es évben veszi kezdetét.
Befejeződtek a USS WICHITA (LCS 13) FREEDOM-osztályú fregatt átvételi tesztjei. Ezek július 9-12 között zajlottak le és az irányíthatóság mellett a fegyverrendszerek próbáit is tartalmazták. A nyáron a flotta számára átadásra kerülő hetedik egységet hamarosan követni fogja nyolcadik is, hiszen a USS BILLINGS (LCS 15) már vízen van és próbajáratai még az idén elkezdődnek.
Szintén vízen van a legújabb ARLEIGH BURKE-osztályú romboló is. A USS FRANK E. PETERSEN JR. (DDG 121) az építést végző Huntington Ingalls Industries (HII) szárazdokkjának tervezett elárasztását követően kerülhet majd sor az építést befejező szerelési munkálatok megkezdésére. Ebben a hajógyárban már 30 darab ARLEIGH BURKE-osztályú rombolót készítettek el és továbbiak építése (USS PAUL IGNATIUS-DDG 117, USS LENAH H. SUTCLIFFE HIGBEE-DDG 123, JACK H. LUCAS-DDG-125) is folyik.
A Tactical Air Support Inc. által kiképzőrepülések céljaira használt F-5 Tiger II-es repülőgépek pilótafülkéjét a Garmin G3000-es műszeregyüttessel fogják korszerűsíteni. A Garmin véleménye szerint a G3000-es képes kommunikálni az F-5-ös számítógépes rendszerével és kijelzőin megjeleníteni a radarról származó adatokat. Az egy nagyméretű fő érintőkijelző mellett még két kisebbet is magába foglaló műszerfallal az első próbarepülés az év vége felé várható.
Egyre több F-15C vadászgép orrkúpja alá kerül beszerelésre a Raytheon APG-63(V)3 AESA antennával ellátott rádiólokátora. Ez a radar 2010-ben jelent meg a típuson, azóta évente különféle mennyiségben, de folyamatosan érkeznek megrendelések a Pentagontól az APG-63(V)3-ra. 2015-ben 17 darabot vásároltak meg 281 millió dollárért, 2016-ban 558,4 millió dollárért 42-őt, 2017-ben pedig további 18 darab lokátorra érkezett megrendelés. Idén igen szerény, 5,2 millió dollárt szántak az APG-63(V)3-s beszerzésre, de az eddigi megrendelések állománya is elegendőnek fog bizonyulni 123 darab Eagle modernizáción való részvételéhez, az évekkel ezelőtt bejelentett 179 darabból.
Következő év elején kezdi majd meg a tengerészgyalogság MV-22B Osprey billenőrotoros repülőgépek fedélzetére szánt légi utántöltő rendszerrel, a VARS-al (V-22 Aerial Refueling System) az utántöltési tesztek következő szakaszát a Bell-Boeing. A terv szerint 2020-ig a próbáknak véget kell érniük és a rendszernek hadrendbe állíthatónak kell lennie. A VARS minél előbbi rendszerbe állítása jelentősen segítené a Lockheed Martin F-35B Lightning II harcászati alkalmazásának bővítését. A szállítótérbe könnyedén beszerelhető VARS alapját a Cobham FR300-as hajlékonycsöves légi üzemanyag átadó rendszere fogja képezni, ami már használatban van a KC-130-as gépeken, de a légi utántöltésre bérelhető Omega KC-707 tankerein is ezt alkalmazzák. Segítségével 4500 kilogrammnyi üzemanyag válik átadhatóvá más gépek számára repülés közben. 2019 végén az amerikai haditengerészet várhatóan megkapja az első két CMV-22B Osprey gépét, amely változat a szállítási feladatok ellátása érdekében több üzemanyag hordozására képes. Éppen ezért, na meg a flottánál lévő tankergondok okán, a VARS minél előbbi alkalmazhatósága jól jönne a CMV-22B számára is. A CMV-22B sorozatgyártása 2020-ban veszi kezdetét és 2021-től várható megjelenése a repülőgép-hordozók fedélzetén.
Már folyik a brazil haditengerészek megismertetése az immáron ATLANTICO (A140) nevet viselő egykori HMS OCEAN (L12) deszant helikopterhordozóval Nagy-Britanniában. A hajó augusztusban fog megérkezni új hazájába. A következő év június 29-én hadrendbe álló ATLANTICO fedélzetéről üzemeltetni szeretnék a Sikorsky SH-16 Seahawk (az S-70B helyi megjelölése) tengeralattjáró-vadász helikoptereket is. A hat példányban beszerzett, jelenleg a HS-1-es századnál, a Sao Pedro da Aldeia tengerészeti bázison állomásozó forgószárnyasok majdani alkalmazására már elkezdték a felkészülést Brazíliában, ahol egyébként nemrégiben jelentették be, hogy az SH-16 helikopterek túl vannak az összesített 5000 repült órán. A fedélzeten előfordulhat a Bell AH-1W Super Cobra harci helikopter is, mely után Brazília élénken érdeklődik az amerikai tengerészgyalogságnál feleslegessé váló készletének exportra történő felajánlásának bejelentése óta. függetlenül attól, hogy évekkel ezelőtt eldőlt, a légierő, a haditengerészet és a szárazföldi haderő számára Airbus forgószárnyasok beszerzése, modernizációja fog megvalósulni.
Minderre a szükséges anyagi fedezet elő is lett teremtve, így többek számára is kérdéses az újabb program finanszírozása. Mindenesetre tény, a tárgyalások folynak a felek között, sőt a legújabb információk már 26 darabos beszerzendő mennyiségről tesznek említést. Ezek a szárazföldiek mellett a haditengerészet/tengerészgyalogság kötelékében is rendszeresítésre kerülnének. A nagyjavítással egybekötött korszerűsítés után új fegyverzetet is szóba hoztak az Bell AH-1W Plus Super Cobra esetében, ez pedig a félaktív lézeres irányításúvá tett 70 milliméteres GATR-L (Guided Advanced Tactical Rocket) rakéta, amelyet az Elbit Systems fejlesztett ki. Az ATLANTICO légvédelme még továbbra is kérdéses, hiszen az eredetileg felszerelt amerikai Phalanx Block 1B közelkörzeti légvédelmi rendszereket Brazília nem vásárolja meg. A radarvezérlésű gépágyúk darabjáért sokallták a több 13 millió dollárt. A hasonló képességű holland Goalkeeper iránt is alábbhagyott az érdeklődés, hiszen majd kétszer annyit kértek érte, mint amerikai társáért.
Argentínában megkapta légialkalmassági bizonyítványát a Fábrica Argentina de Aviones (FAdeA) IA-63 Pampa III-as sugárhajtású kiképző repülőgép. A dél-amerikai ország Légiközlekedési Hatósága által a tanúsítvány elkészítéséhez igényelt 3335 pontot mind teljesítették a berepülések alatt, ezekből 900-at a földi próbák után a levegőben is leellenőriztek. A FAdeA folytatja az első három, sorozatgyártású Pampa III-as repülőgép gyártását, amelyet ebben az évben szállítanának le az argentin légierőnek.
Az IA-63 Pampa III sugárhajtású kiképzőgép első felszállására öt évvel ezelőtt még 2014-es dátumot mondtak a dél-amerikai országban és az első példány átadását is arra az évre várták, azonban gazdasági nehézségek miatt ezek elmaradtak. A programban további problémát okozott, hogy a 2013-as év közepén az egyre jobban elmérgesedő argentin-brit viszály miatt, egy kormányhatározat tiltotta meg a hazai megrendelésre készülő IA-63 Pampa III-as kiképző és Pampa GT könnyű támadógépek angol Martin-Baker Mk.10-es katapultülésekkel történő ellátását. Így ezeket az orosz Zvezda K-36LT katapultülésekkel tervezték ellátni, de természetesen külföldi megrendelők számára kész volt a gyártást végző FAdeA az angol gyártmányú katapultüléseket is beszerelni.
Napjainkra úgy tűnik három példány gyaníthatóan el fog készülni a FAdeA IA-63 Pampa III felfegyverezhető kiképző repülőgépből Argentína számára. A tavaly alapításának 90. évfordulóját ünneplő Fábrica Argentina de Aviones repülőgépgyárban eddig csak egy, sorozatgyártásúnak tekinthető Pampa III-as készült el, azonban az EX-05-ös jelzésű (1028) repülőgép is csak az EX-04-es gépből származó alkatrészeknek köszönhetően vált teljessé és gördült ki a gyártócsarnok kapuján 2017. június 29-én. A prototípus mindezt még 2013. október 10-én megtette. Mindenesetre a kormány által a közelmúltban biztosított 30,3 millió dolláros összeg, illetve az átadások után teljessé váló vételár lehetővé fogja tenni további két IA-63 Pampa III elkészülését is. A Pampa III-as prototípusa 2015. augusztus 18-án szállt fel, a műszerfalra a már meglévő egy mellé két új Elbit gyártmányú színes folyadékkristályos kijelző került beépítésre, így a műszerezettség már a lehető legkorszerűbbé vált.
Az IA-63 Pampa III-as iránt eddig Paraguay és Bolívia érdeklődött a leginkább, eddig konkrét megrendelés nem érkezett. Az Argentin Légierő részére átadásra kerülő Pampa III-as darabszámokról még folynak a tárgyalások, jelenleg 18-20 darab körüli mennyiség megvásárlása tűnik a legvalószínűbbnek, de természetesen ez nagyban fog függni az anyagi lehetőségektől. Tavaly még nagy erőkkel folyt a gépek előállításába besegítő külföldi partner keresése. Akkor még a nemzetközi piacon való megjelenésben az argentinok szerették volna fenntartani a minél nagyobb mérvű befolyásukat, ezért az esetleges partnereknek igencsak kompromisszum késznek kellett mutatkozniuk. Tavaly év végén a német Grob repülőgépgyár mellett a dél-afrikai Paramount Group mutatkozott késznek a programba való beszállásra.
A legújabb hírek arról szólnak, hogy a kooperációban a Paramount Group lett a befutó. Így a hamarosan aláírásra kerülő megállapodás alapján a gépek sárkányszerkezetét, szárnyait, valamint a hozzájuk kapcsolódó összes hidraulikus, elektromos és vezérlőrendszer gyártását a FAdeA fogja végezni, míg a hajtóművek és a repülőelektronika beépítése, valamint a fegyverzettel történő ellátás a dél-afrikai partner feladata lesz. Ennek köszönhetően mód nyílik az izraeli eredetű rendszerek amerikaival történő felváltására is a megrendelő igénye szerint. Továbbá Afrikában, a Közel-Keleten és Ázsiában a gépek értékesítését a Paramount Group fogja végezni. Meg kell jegyezni, hogy az elmúlt években az izraeli Elbit jelentős részt vállalt az eddig igen hányatott sorsú és képességei alapján szebb jövőre érdemes IA-63 Pampa sugárhajtású kiképzőgépek GT és III-as szériáinak létrehozásában.
A harciasabb, szerkezetileg is megerősített GT (Generation Tactics) könnyű támadógép változat prototípusának építésének kezdete még nem ismert, az évekkel ezelőtt argentin megrendelésként emlegetett 22 GT-t 2014 és 2017 között kellett volna legyártani. Ennek a változatnak a szárnyai alatt két további felfüggesztési pontot alakítanak ki, így számuk összesen hétre fog növekedni, megerősítik a futóművét és a Pampa III-nál is alkalmazott erősebb, 21%-al nagyobb tolóerőt biztosító Honeywell TFE731-40-N2 sugárhajtóművel szerelik fel a régebbi példányokba épített TFE731-2C sugárhajtóművek helyett, mivel üres tömege 3000 kg felett lesz, míg a legnagyobb felszálló súly 5000 kg körül fog alakulni. Igény szerint mód nyílhat egy fix csőcsonk kialakítására is az orr-részen, így megvalósulhatna légi üzemanyag-utántöltés.
Önvédelméről 360 fokos lefedettséget biztosító radar-besugárzásjelző és infra, valamint radarzavaró dipólkötegek gondoskodnak. Az orrba a lézeres távolságmérő és célmegjelölő mellé egy képalkotó infravörös kamera is kerül, mely a földi célpontok felderítésén túl a légi célok ellen is használható lesz. Ezt egészíti majd ki az adatátviteli rendszerrel megvalósuló virtuális radar. A Pampa GT pilótája számára a sisakkijelző is nagy előnyt fog jelenteni a feladatok végrehajtása során a három kijelzővel ellátott műszerfal mellett. A szárnyak alatti három-három és a törzs alatti egy függesztési pont közül a szárnyak alatti legszélsők a légiharc-rakéták (Python IV, Python V, A-Darter) elhelyezésére szolgálnak, míg a másik négyre akár négy 317 literes póttartály is felszerelhető lenne. A törzs alattira a 30 mm-es DEFA gépágyút rejtő konténer kerülne.
NETARZENÁL GALÉRIA
Ezen a héten is folytatódik a Airbus Helicopters H145M HForce NIR-tesztje a Körös-hegyi lőtéren. A múlt heti LHSN-kapás példáját a LégierőBlogger is követte.
Egy rácsapás, több rakéta. A honvédség eljövendő könnyű forgószárnyasának tesztelése láthatóan halad a egyszerűtől a komplexebb felé. A gépre gyakorolt hatások tekintetében márpedig jelentős különbség van/tud lenni a rakéták egyes- illetve sorozatindítása között.
Videó a sorozatról.
A lőtéren több porpamacs jelzi, hogy ezúttal már nem magányosan indultak utolsó útjukra a reaktív lövedékek.
Alkonyati visszatérés egy "száraz" feladatról...
...melyről a teljesen üres rakétakonténerek is tanúskodnak.
2129. Készülődés az első éjszakai feladatra.
Felszáll feladatára a H145M a körös-hegyi figyelő mellől...
...majd géppuskakonténerével dolgozza meg a lőtéri célokat.
Zord
Az Országgyűlés Honvédelmi és Rendészeti Bizottságának (HRB) idén, még a választás előtt volt már egy "rendkívüli" ülése, melyen a kormánypárti képviselők mintegy 600 milliárd forint értékben adtak felmentést a belügyi és a honvédelmi tárcának, hogy a közbeszerzési szabályok mellőzésével költhesse az adófizetők pénzét - értelemszerűen hosszú távon. Abból a csomagból a BM alá behúzandó Légimentők használt norvég helikopterbeszerzését (mint lényegében elenyésző tételt) sikerült a LégierőBloggernek konkrétan feltárnia. Az ülésen elhangzottak minősítése miatt egyébként ismeretlen tartalmú csomag "tagságára" jelöltként persze más is felmerült: például a honvédség új nyugati helikopterbeszerzése, mely aztán - láss csodát -, június 29-én kezdetét is vette a 100 milliárd forintos H145M-ügylettel.
A húsz darabos H145M-beszerzés vélhetően az előző, a HRB-ben márciusban szentesített mintegy 600 milliárdos felmentési csomag egyik programja lehet.
Akkor kevesen gondolták volna, hogy a példátlan összegű beszerzési szándékot exponáló döntést überelni fogják, méghozzá alig néhány hónap elteltével. Mint a gyakorlatot a legmesszebb menőkig bíráló Demeter Márta alelnöknek (LMP) hála megtudhattuk, ez történt a HRB eheti, július 11-i ülésén, ahol túlnyomóan a HM számára, mintegy 800 milliárd forint értékben adott közbeszerzés alóli mentességet a kormánypárti többség. A minősítés miatt részleteket ezúttal sem tudhattunk meg, persze az egyéb forrásokból származó információmorzsákkal korrelálva számos "beszerzési programjelölt" kínálkozik.
Mivel sokat beszéltek róla, s 75 milliárdos kormányhatározatot is láttunk róla, a rámpás szállítógép bizonyosan a felmentett tételek egyike. Sajnos az egy szem Ancsánk utódját már nem lehet olyan gyorsan beszerezni, hogy ki tudja szolgálni a BAP50-et 2019-ben. Mert az nyilvánvaló, hogy mindent (pl. MAGG konténer) nem lehet megoldani az A319-essel.
Az SzT-68U a maga korában nagyszerű telepíthető lokátor volt, és még ma is az lenne, ha nem jelentene ukrán függést. Egy lehetőleg AFAR családdal kell felváltani a mobil radarcsoportok centiméteres technikáját, amit a lérak helyi RL korszerűsítésével kell összehangolni. Mindkét csapatnál ezen kívül fenn kell tartani a VHF sávot is, erre a hazai P-18MH2-nél reálisan nem lehet jobbat kívánni.
Az egy tűzcsatornás, első generációs félaktív Kub rendszerek felett akárhogy is nézzük, eljárt az idő, nem beszélve az alkatrészellátásról és a rakétaélettartamról. Pótlása egy korszerű, többcsatornás MRAD (legalább 50 km HMZ) rendszerrel a hiteles légvédelem alapját képezi - mivel egy esetleges magas intenzitású konfliktusban az egyszázados vadászerőnk perzisztenciáját semmiképpen sem szabad túlértékelni. Azt mondani sem kell, hogy ez az eszközkategória a SHORAD és VSHORAD fejlesztés nélkül könnyen pénzkidobássá degradálódhat.
A Gripen AIM-9L/I-1-es Sidewinderjeit, nemcsak elavultságuk miatt, hanem üzemidejük lejárta miatt is haladéktalanul le kell váltani, valós alternatíva nélkül az IRIS-T-vel (és természetesen a vele "együtt járó" Cobra sisakkijelzővel) . Az AMRAAM-nél pedig van egy jobb, nagyobb teljesítményű, európai típus, a Meteor. Azt is mondhatnám, hogy nincsenek kérdések, csak válaszok, az idő pedig szorít.
A D-20-as vontatott tarackok segítették fenntartani a tábori tüzérkultúrát Magyarországon. Valós tüzérképességhez önjáró eszközök beszerzésére van szükség. A korábbi kormányhatározatban allokált 10 milliárd forint legfeljebb kezdeti lépésként értékelhető, így valószínű, hogy a HRB döntéseiben is van a fegyvernemre vonatkozó. Az ugye elég egyértelmű, hogy az olyan "extrák", mint a korszerű FAR tüzérségi lokátor ma alapfelszerelésnek számít ebben a képességben.
Az UAV/RPV kérdésben először is végre el kell dönteni, hogy a magyar fejlesztéstől mit vár a HM. Ha széles körben (értsd: a dandárok saját felderítő alegységei, nemcsak a 24. BGFE) rendszeresíthető eszközt, akkor hozzá kell tenni a szükséges fejlesztési pénzt. A másik fontos kérdés a manpack/over the hill kategórián túli világ, a MALE-ig bezárólag. Nem mellesleg a politikailag oly fontos Közös Akarat felderítőfeladataira is ez szakmailag korszerű/költséghatékony megoldás. NEM az alapkiképzőgép, és NEM a helikopter.
Az ellenzéki képviselő szerint így már 1450 milliárd forint értékű mentesítést kézenfekvő összevetni Benkő Tibor honvédelmi miniszter pénteki nyilatkozatával. Ebben a 2019-es HM-büdzséről azt mondta, hogy a 86 milliárd forintos növekedésnek hála jövőre már 150 milliárd forint áll rendelkezésükre fejlesztésre. Noha a tárca költségvetésének transzparenciája mindezzel együtt sem lesz értelmezhető, azaz tételesen reménytelen számot vetni vele, az azért látszik: a tervezett növekedési pályát (2024-re GDP 2%) bekalkulálva vannak tényleges tervek, programok.
Korunk háborúi is megmutatták, hogy a Fagot/Konkursz páncéltörő rakétarendszerek mind eredeti funkciójukban, mind általános tűztámogatási értelemben a mai napig használható eszközök, különösen a máig gyártott tandem harci részes rakétákkal, esetleg éjszakai irányzékos korszerűsítéssel - egyszerűen a hatékony ellentevékenységi rendszerek elterjedése nem olyan széles körű, még a legmodernebb haderőkben sem. A LégierőBlogger szerint a tartalékos lövészerők támogatására megfontolandó rendszerben tartásuk. Ezzel együtt az első vonalbeli dandároknál egy új, korszerű páncéltörő/általános tűztámogató irányított rakétacsalád rendszeresítése szükséges.
Ahogy azonban eddig is, a LégierőBlogger ezen túl is az átláthatóságban látná a beszerzési hatékonyság garanciáját. Nincs valós nemzetbiztonsági oka, hogy a haderőfejlesztési koncepciót, az abban szereplő képességcélokat és azok beszerzési vetületét ne hozzák nyilvánosságra - természetesen ésszerű mértékben. Annál is inkább, mert a jövő terveinek ismertetése már jelen időben is növelné a nemzeti biztonság- és katonapolitikai érdekérvényesítő képességet. A hangzatos politikai kijelentések hitelességét biztosító szubsztanciaként ennek ott kell lennie a háttérben, a stratégiai kommunikáció második vonalában.
BMP-1-esek és Gvozgyikák a kalocsai inkurrenciaraktárban 2007-ben. Az önjáró tüzérség és a lánctalpas gyalogsági harcjármű két eszközkategória, melyet a 0-ról kell újjáépíteni a Magyar Honvédségben.
Zord
Az Egyesült Királyságban megemlékezésekkel, köztéri kiállításokkal és légibemutatókkal ünneplik az idén száz éves Királyi Légierőt, az 1918. április 1-én megalakult Royal Air Force-t. A centenárium alkalmából megújult a légierő 1972 óta létező londoni múzeuma is. A kiállítást májusban látogattam meg, amikor az épületek közötti parkban itt-ott még látszottak a megújulással járó munkák nyomai. Azóta minden a helyére került és most már teljes egészében látogatható múzeum kiállítási anyaga.
Londonban járva a RAF múzeumába akkor is érdemes kilátogatni, ha csak néhány órát tudunk rászánni, de a csarnokok kényelmes bejárásával akár egy napot is el lehet tölteni. A következő fotókat kedvcsinálónak szánom, és csak apró töredékét mutatják be a rendkívül gazdag gyűjteménynek.
*
Az első világháborús gyűjtemény a 2. számú hangárban kapott helyet.
A múzeum az egykori hendoni repülőtér területén áll, amely a múlt század tízes éveiben indult fejlődésnek; a repülés és repülőkiképzés mellett, repülőgépeket gyártottak és repülőnapokat is rendeztek itt. Az első világháborús kiállításhoz ugyanazon az ajtón léphetünk be, mint amely előtt az automobil áll. A kép csak egy azok közül, amelyek a falra függesztve mutatják be a múzeum helyén egykor zajló életet.
Az Avro 504k kiképzőgépből nyolcezer darab készült, többek között Hendonban is gyártották. A háború után a civil repülőiskolák használták, de a légibemutatók gyakori szereplője is volt.
A prés alatt légcsavar készül.
A korabeli repülőgépgyártáshoz használt fa és vászon anyagok tapintható bemutatása.
A Királyi Repülő Hadtest – a Királyi Légierő elődje – ilyen toborzó plakátokkal igyekezett enyhíteni a szakmunkás hiányon.
Az első világháború kitörése után a britek onnan szereztek repülőgépet, ahonnan tudtak. A Caudron G3 egyike volt azoknak a francia típusoknak, amelyek brit szolgálatban is repültek.
A Vickers FB5-ösök orrában a géppuskát kezelő lövész ült, a pilóta mögötte kapott helyet. A motort a pilóta mögött helyezték el.
Kitűnő manőverező és emelkedő képesség jellemezte a Sopwith Triplane-t, amely 1916 tavaszán jelent meg.
Sokak szerint korának legjobb együléses brit vadászgépe volt a Royal Aircraft Factory SE5a típusa. A nyugati fronton ausztrál és amerikai pilóták is repültek ezzel a típussal, de Európán kívül használták a Közel-Keleten is.
Fokker D.VII-es, az első világháború talán legjobb vadászgépe. Jelentőségére jellemző, hogy a háborút lezáró fegyverszüneti egyezményben a győztes hatalmaknak átadandó fegyverek között az egyetlen volt, amit típus szerint megneveztek ("In erster Linie alle Apparate D.VII").
A Sopwith Camel ugyanolyan hírnévre tett szert az első világháborúban, mint a Spitfire a másodikban. A gép, amely nevét (Teve) a két géppuska melletti púpokról kapta, gyakorlott pilóta kezében kitűnő fegyver volt, de a reptechnikai hibát gyorsan megtorolta.
A Triplane-től és a Cameltől eltérően ez a Sopwith gép, a Dolphin soros motorral készült. Akkoriban szokatlan módon, a pilóta jobb kilátása érdekében a felső szárny hátrébb volt, mint az alsó. A pilóták körében népszerű típus sikerét a 200 lóerős Hispano-Suiza motor hibái árnyékolták be.
A király 1918. november 11-én kelt levele. V. György (Rex et Imperator) köszönetet mond a Royal Air Force valamennyi tagjának. A Királyi Repülő Hadtest és a Királyi Tengerészeti Repülő Szolgálat kötelékében az első világháború kezdetén 2073-an szolgáltak. A háború végére a Királyi Légierőnél és kisegítő szolgálatánál ez a szám 313 161-ra nőtt. A brit katonai repülésben szolgálók közül 9349-en nem érték meg a háború végét.
*
A 6-os számú hangár kiállítása a „Bizonytalanság kora” elnevezést kapta.
A Eurofighter 2-es számú, DA2 (Development Aircraft 2) jelű tesztpéldánya a 6-os hangár "légterében".
Tornado GR.1
Részletek a Tornado GR.1-esen. A felségjel előtt a legendás 617-es század, a "Gátrobbantók" jelvénye és a 27 mm-es gépágyú csőtorkolata látható. A törzs alá helyezték az LRMTS nevű, lézer távolságmérővel egybeépített berendezést, amellyel a lézerrel megjelölt célokat igyekeztek megtalálni.
Jaguar GR.1-es, a RAF hidegháborús veteránja, az európai hadszíntérre optimalizált kamuflázzsal.
A falklandi háborúban elsüllyesztett Atlantic Conveyor konténerszállítóval három brit Chinook helikopter is a tengerbe veszett. Az eredeti dokumentumok is a hajón maradtak, ezért a műszakiak ebben az ideiglenes naplóban vezették a negyedik, megmentett Chinookon elvégzett karbantartást és javítást.
Légi utántöltési vázlat szintén a falklandi háború idejéből.
A Royal Air Force Öböl-háborúban szolgált tizenkét Buccaneer S.2-esének egyike, rózsaszín árnyalatú sivatagi festéssel. A gépeket 1991. február elejétől telepítették skóciai bázisukról Bahreinbe, hogy lézeres célzókészülékükkel kisegítsék a Tornadókat.
Lenge ruhás hölgy a Buccaneer oldalán. Nem mellékesen a gépre tizenegy bevetési jelvény is felkerült; feketével a lézeres célmegjelölő, vörös színnel a bombázó bevetés.
Az igazolás értelmében Őfelsége kormányától 15 000 fontot kapott (volna) az, aki a Desert Storm műveletben lelőtt RAF-gép személyzetét visszasegíti Szaúd-Arábiába vagy semleges területre.
Észak-Irak térképe, amelyet 2002. november 10-én Moszul és Erbil térségében végrehajtott felderítő bevetés során használt a hajózószemélyzet. Mellette egy S10-es gázmaszk van kiállítva.
Mike Fox őrmester 1991. február 20-án, a Tornado GR.1-esek által használt szaúdi Tabukban kelt levele, amelyben megköszöni az otthoniak támogatását. Mögötte egy éjszakai támadásban lelőtt Tornado hajózójának hadifogoly öltözéke sárgállik.
Sokat látott Harrier GR.9-es. Éles bevetést Jugoszlávia, Irak és Afganisztán felett teljesített.
A géppuskákkal és gránátvetővel felszerelhető, alulról páncélvédett Land Rover 110-est a RAF a légibázisok védelmére használta Afganisztánban.
*
A 3-as, 4-es és 5-ös hangárok egybenyitott komplexumában az 1918 és 1980 közötti időszak repülőgépeit valamint helikoptereket állítottak ki.
A Hawker Tempest II a RAF egyik utolsó dugattyús motoros vadászgépe volt.
Ez már nem egy klasszik Spitfire, hanem az utolsó, F24 jelű változat. Kevés készült belőle, mert akkor már a sugárhajtású repülőgépek felé fordult a figyelem.
P-47D Thunderbolt. A RAF csak a japánok ellen használta, majd a háború vége felé fokozatosan Hawker Tempestekkel váltotta le ezt a szinte elnyűhetetlen típust. A kiállított példány érdekessége, hogy 1945-ben készült, később Jugoszláviában repült, végül egy csere keretében került a múzeumba.
Nagy-Britanniában a ötvenes évekig használták a North American Harvard II-es kiképzőgépet.
A húszas-harmincas évek fordulóján a Bristol Bulldog a RAF standard vadászgépe volt. Ezt a gépet egy 1964-es bemutató során lezuhant Bulldog roncsából varázsolták ilyen gyönyörű, kiállítható állapotúra.
A Gloster Gladiator maradványt egy norvég tó mélyéről emelték ki, ahova 1940-ben süllyedt, miután a német bombázók támadása után üzemképtelenné vált gépek alatt a jég elolvadt. (A gépek fel- és leszállópályájaként a tó jege szolgált.)
Túlélők, felfújható mentőtutajon. A dioráma mögött egy Tornado F.3.as áll.
Valószínűleg kevesen hallottak a Supermarine Stranrear-ről. Nagy-Britanniában már a háború elején kivonták az alig néhány éves típust, de Kanadában tovább használták; a keleti és nyugati partvidék felett járőröztek velük.
A JG 51 Bf-109E gépét 1940. november 27-én egy kanadai Spitfire pilóta támadta meg Kent felett. A német pilóta sikeresen hasra szállt a megrongált Messzerrel és fogságba esett.
P-51D Mustang a 4. vadászosztály 336. századának színeiben. Eredetileg a kanadai légierő használta, majd évtizedekig magántulajdonban volt.
A Heinkel 162-es egy BMW hajtóművet cipelt a hátán. A Hendonban őrzött példány a két 20 mm-es gépágyúval felszerelt A2-es változat.
A Willys Jeep mögött egy B-17G Flying Fortress áll. Ez a Repülő Erőd sosem volt harcban, az európai háború már véget ért, amikor legyártották.
Az amerikai 8. légi hadsereg tagjainak emlékműve egy TB-25 Mitchell és 12,7 mm-es lőszeres ládák mellett.
Falra szerelt kiállítás repülőgép-sárkány elemekből.
A Norvégiában horgonyzó német Tirpitz csatahajót 1942. április 27-én sikertelenül támadó brit bombázók egyike ez a Halifax volt. A gépet a Tirpitz légvédelme lelőtte, pilótájának a befagyott Hoklingen tavon sikerült kényszerleszállnia a sérült bombázóval. A személyzet elhagyta a gépet, amely alatt a jég lassan beszakadt és a Halifax elmerült. 1973-ban emelték ki, ma kavicságyon pihen Hendonban.
A Ford Motor Company által gyártott B-24L Liberatort az indiai légierő ajándékozta a múzeumnak. Orrában a 12,7 mm-es Browning ikergéppuska tornya, alatta a célzókészülék látható.
RAF pilóta, cigivel a kezében. A ruhákat és a hajózófelszerelés darabjait élethű bábukon mutatják be.
Van abban valami hátborzongató, amikor az ember két hangár átjárójában szembe találja magát a Royal Air Force legismertebb négymotoros bombázójával, az Avro Lancasterrel.
Herman Göring ígérete és az annak ellentmondó bevetési jelvények az éjszakai bombázást végrehajtó Lancaster oldalán.
Kevés gépnek áll olyan jól a cápafogas festés, mint a P-40-esnek. Az amerikaiak Warhawknak, a britek Tomahawknak nevezték a típust. Hendonban a legutolsó változat, egy Kitty Hawk áll.
Ugrás az időben és egy Phantom FGR.2-es pilótafülkéjébe tekinthetünk be.
A Lightning volt a RAF első igazi, nagy teljesítményű, szuperszonikus vadászgépe. A szokatlan megoldásokkal rendelkező kéthajtóműves típust a nyolcvanas évek végén a Phantom váltotta.
Egymás feletti hajtóművek, szárny feletti póttartályok. Mintha valaki szándékosan összekeverte volna a tervrajzokat a British Aircraft Corporation-nél.
A Jet Provost kiképzőgép külső szárnyszekciójának belépőélén látható szürke festés durva felülete arra hivatott, hogy kis sebességen turbulenssé tegye a szárny körüli áramlást, így figyelmeztetve a pilótát az átesés veszélyére.
A hatalmas deltaszárnnyal készült Avro Vulcan alatt 454 kg-os hagyományos bombák sorakoznak. Olyanok, amelyekkel Port Stanley repterét is bombázták.
Az Avro nem csak repülőgépet, hanem rakétát is gyártott. Az atomtöltetet hordozó Blue Steel a V-bombázók fegyvere volt, 1963-tól 1970-ig volt rendszerben. Földi hordozója a Mandator teherautó volt.
A Vulcan szárnya alatt pihen egy Daimler Ferret felderítő páncélautó az ötvenes-hatvanas évekből.
A RAF tűzszerészeinek Ford Zephyr autója egy felderítő Canberra szárnya előtt.
Két érdekesség, egy Austin K9WD mentőautó és egy Alvis Mk.6 Salamander tűzoltókocsi.
Egy lapos Mi-1-esre emlékeztet a Bristol Sycamore helikopter. Az ötszemélyes dugattyús motoros típust a Royal Air Force 1953-tól közel húsz évig használta.
A Királyi Légierő első kéthajtóműves, tandem forgószárny-elrendezésű helikoptere, a Belvedere. Nem a szépségével hódított, az biztos.
A Belvedere-t a RAF 66. százada használta, többek között Borneón is. Becenevét is az ottani bennszülöttektől kapta, akiket a gép törzse a hosszú, keskeny, egyterű kunyhóikra emlékeztette.
A RAF kutató-mentő szolgálatának Westland Whirlwind helikoptere. Az eredetileg dugattyús motoros típust gázturbinásra alakították át.
Bő húsz év után 3543 repült órával fejezte be légi pályafutását az EH-101-es tesztpéldánya. A helikopter oldalán matrica hirdeti, hogy a géppel a C-17-fedélzetén történő légiszállítás lehetőségét is kipróbálták.
1998-ig a légierő végezte a királyi család rövidtávú légi szállítását ezzel a gázturbinás, VIP-kabinos Westland Wessex HCC4 helikopterrel.
*
Az 1-es hangár és a szabadtéri kiállítás.
Egy fehér óriás, a Short Sunderland. A vízi repülőgép szárazföldi mozgatását felhelyezhető kerekekkel és a hátsó bak helyére helyezhető - a gép alatt látható - kézikocsival lehetett megoldani.
Mélységi bombák a Sunderland szárnya alatt.
A Sunderland a második világháború után a francia haditengerészethez került. 1961-ben utoljára emelték ki a vízből, a hetvenes évek elején került a múzeumba. Először a szabadtéri kiállítás része volt, de '78 óta fedett helyen áll.
A RAF ötvenes években rendszeresített hajói a pilóták vízi túlélési, helikopteres mentési gyakorlatain segítettek. Feladatuk volt még a gyakorló torpedók és szonárbóják kiemelése, valamint vontatás, szállítás és a vízi repülőgépek kikötőhelyének mozgatása is.
Az elmúlt hetekben helyére került a tavaszi tereprendezés miatt félreállított Spitfire-replika. A gép a 601. század jelzését viseli.
Ugyancsak a tavaszi átalakítások miatt került ideiglenesen a bejárat mellé az 504. század és az angliai csata előtt tisztelgő Hurricane Mk.1-es. Akárcsak az előbbi Spitfire, ez is egy jól sikerült replika.
*
A múzeumot a metró fekete színnel jelölt (Northern) vonalán az északra tartó, Edgware felé közlekedő szerelvénnyel, a belvárosból nagyjából 30 perc alatt lehet megközelíteni. A Colindale megállónál leszállva, majd a táblákat követve kb. 10 perces sétával érhető el a múzeum. A belépés ingyenes, a fotózás magáncélra megengedett. Ezzel kapcsolatban csak annyi a múzeum kérése, hogy ne használjunk állványt illetve vakut (értsd: ne készítsünk kereskedelmi felhasználásra szánt felvételeket). A nyitva tartás és valamennyi hasznos információ megtalálható a www.rafmuseum.org.uk oldalon.
* * *
Fotó: Szórád Tamás
Nagy (m)értékű megrendelés érkezett a Raython-hoz Európából. Az AIM-120 AMRAAM (Advanced Medium Range Air-to-Air Missiles) légiharc-rakéták előállítója Dániából 28 darab AIM-120 C-7-es verziót tartalmazó megrendelést vehetett kézbe, ami nagyjából 90 millió dollárt jelenhet. London az idei évben 100. születésnapját ünneplő Brit Királyi Légierő számára 200 darab, 170 kilométeres hatótávolságú AIM-120D levegő-levegő rakétát szerez be washingtoni jóváhagyással, ez az üzlet 650 millió dollárral növeli majd a bevételi oldal könyvelését.
Nagy-Britannia 45-ös osztályú rombolói az elmúlt évek jelentős részét honi kikötőjükben töltötték. Egészen pontosan a DARING 2016-ban 155, 2017-ben 232, míg 2018. március 31-ig 90 napot húzott le a móló mellett. A DAUNTLESS 2016-ban 359, 2017-ben 365(!), míg 2018. március 31-ig 90 napot töltött lehorgonyozva. A DEFENDER 2016-ban 79, 2017-ben 365(!), míg 2018. március 31-ig 90 napot töltött a kikötő biztonságában. A DIAMOND 2016-ban 184, 2017-ben 365, míg 2018. március 31-ig 85 napot töltött egyhelyben állva. A DRAGON 2016-ban 285, 2017-ben 309, míg 2018. március 31-ig 67 napot töltött láncra verve. A DUNCAN 2016-ban 235, 2017-ben 197, míg 2018. március 31-ig mindössze 7 napot töltött le a móló mellett. Ezen időszakokat összesítve megvizsgálva megállapítható, hogy 76%-ban a hajóosztály egységei nem hagyták el a kikötőt, aminek az oka a meghajtórendszerben keresendő. És keresik is, ugyanis a BAE Systems, mely ezeket a rombolókat tervezte és építette, 160 millió fontot kapott a hadrafoghatósági mutatók javítását emelő beavatkozások elvégzésre.
Luxemburgban a parlament jóváhagyta egy darab Airbus A400M Atlas teherszállító repülőgép üzemeltetési költségeinek egy részének a finanszírozását. Ezt a gépet a 2005-ben kötött megállapodás alapján Belgiummal közösen fogja használni a kiadások negyedét felvállaló európai törpeállam 2020 tavaszától, évi 11-12 millió eurós összegért, várhatólag 35 éven keresztül.
Finnországban a haditengerészet az Izrael Aerospace Industries (IAI) által kifejlesztett Gabriel V-ös hajók elleni rakétát választotta a HAMINA-osztályú rakétás-gyorsnaszádok és a majdan szolgálatba álló új Squadron 2020-as osztályú korvettek számára elsődleges felszíni célpontok ellen alkalmazható fegyverként. A HAMINA-osztályú rakétás-gyorsnaszádok jelenleg a svéd eredetű MTO 85M (Saab RBS-15 Mk. III / RBS-15SF-3) hajók elleni robotrepülőgépek használják ebből a fegyverkategóriából.
Ezek azonban pár éven belül, a 2020-as években kivonásra fognak kerülni és pótlásukról még időben gondoskodott a haditengerészet vezetése. A tenderen az izraeliek ellenfelei a Naval Strike Missile (NSM-Kongsberg, Norvégia); EXOCET (MBDA, Franciaország); Harpoon (Boeing, USA); RBS15 (SAAB, Svédország) voltak. A fő kiválasztási kritériumok között szerepelt a beszerzési költségek és ezek ütemezhetősége, az életciklus költségek és az ellátás biztonsága, valamint a meglévő infrastruktúrával és védelmi rendszerrel való összeegyeztethetőség. A 190 millió dollár ellenében megvásárolni kívánt rakéták mennyiségére vonatkozó részletek nem kerültek nyilvánosságra. A szállítások 2019 és 2025 évek között zajlanak majd le és a Gabriel V-ös hajók elleni rakéták várhatólag 30 évig lesznek majd szolgálatban.
Spanyolország partjainak közelében június 20-án több alkalommal is az A3R (Automatic Air-to-Air) automata rendszer segítségével kapcsolódott össze egy ausztrál KC-30A MRTT (MultiRole Tanker Transport) tartálygép az Airbus légi tesztekhez használt A310-ével. Egészen pontosan két óra alatt hét csatlakozás történt az A310-es törzse alatt lévő merevcsöves feltöltő rendszeréhez, melynek fogadónyílásba irányítását emberi beavatkozás nélkül végezték el minden alkalommal. A feltöltendő repülőgép esetében a megközelítés és a feltöltés közbeni pozíciótartás ugyan úgy zajlik, mint amikor ember irányítja a teleszkópikus boom-ot. Éppen ezért a fogadó gép esetében módosítás nem szükséges az automatikus üzemanyag felvétel végrehajtásához. Ellenben a töltőgép esetében a munka dandárját képalkotó szoftver végzi el, mely az A3R rendszer egyik fontos alkotóeleme. A 6000 méteres magasságban és 425 kilométer per órás sebesség mellett végzett tesztek bebizonyították az A3R rendszer alkalmazhatóságát, így az Airbus folytathatja az A330-as tankergépeken történő bevezetés felé megkezdett útját.
Oroszországban már folyik egy korszerű elektronikai zavarógép fejlesztése. A jelenleg erre a feladatra alkalmazott Iljusin Il-18-as utasszállítón alapuló Il-22PP-ket pár éve modernizálták, pár darabos mennyiségben. A pilótafülke, illetve a szárny kilépő éle mögött a törzs mindkét oldalán hatalmas dudorokba rejtett eszközök képessége a jövőben már nem lesz megfelelő, akárcsak maga a repülőgép sem. Az új fedélzeti berendezésekkel szembeni elvárás a nagyobb teljesítmény, így a földi, légi, tengeri eszközök rádióelektronikai zavarása mellett már elvárás az űrben lévő, a földkörüli pályán keringő navigációs és kommunikációs műholdak zavarása is. A hordozóplatform az Iljusin Il-76-os, vagy a Tupoljev Tu-214-es lehet minden valószínűség szerint. Az új gépre az orosz források, mint Porudscsik-2-re hivatkoznak, mindenféle egyéb típusmegjelölés nélkül.
Kicsit több mint fél évtized elmúltával Oroszországban újra előhozták az 1980-as és 1990-es években fejlesztett, de félbeszakadt programnak tekinthető R-37M (NATO-kód: AA-13 Arrow) nagy hatótávolságú légiharc-rakétát. A modernizált MiG-31M Foxhound nehézvadászok fegyverzetébe szánt rakéta 300 kilométeres hatótávolságát anno éleslövészettel is tesztelték, ám a rendszeresítésig nem jutott el. Hasonló képességekkel és kialakítással bíró fegyvert azóta már számtalan kiállításon bemutattak RVV-BD jelzéssel. A MAKS-2011-en hatótávolságként 200 kilométert adtak meg, míg az indulótömeget 510 kilogrammban határozták meg. Hordozóeszközként az akkor még PAK-FA néven ismert Szuhoj Szu-57-es is megemlítésre került. Manapság a MiG-31BM mellett ott található még a Szu-57-es is, de a lista tovább bővült a Szu-30-al és a Szu-35-el is. Most az oroszországi hírek szerint közel vannak a lövészeti próbák végéhez a hányatott sorsú rakétával, melynek sorozatgyártása, valamint rendszeresítése hamarosan elindulhat.
Októberben kezdheti meg az állami átvételi próbákat az ejtőernyősök számára modernizált Sprut-SDM1 páncélvadász. A 2015-ben bemutatott páncélos a BMD-4M futóművével és 500 lóerős UTD-29-es mindenevő dízelmotorjával, továbbá korszerű infravörös célfelderítő és célzórendszerrel lett ellátva. Fegyverzetét egy 2A75-ös 125 milliméteres simacsövű löveg és egy párhuzamosított 7,62 milliméteres PKTM géppuska alkotja, illetve a torony tetején egy távirányított állványon egy másik PKTM 7,62 milliméteres géppuska nyert elhelyezést. A löveg töltését automata végzi. A Volgográdi Traktorgyárban kifejlesztett Sprut-SDM1 páncélvadász legénysége 3 fő, tömege 18 tonna, szárazföldön 70, vízben 7 kilométer per órás sebesség elérésére képes.
Egyiptom hamarosan további francia hadiipari termékeket fog megrendelni francia források szerint. A két ország közötti közelmúltban fellendül fegyvervásárlási kedvet azon amerikai döntés döntötte majdnem romba, mely megtiltotta a SCALP csapásmérő robotrepülőgépek eladását Kairó számára. Washingtonban megléphették ezt, hiszen a fegyverben amerikai összetevők is megtalálhatók, így vétójoggal élhettek a külföldi eladások során. Éltek is, de a francia miniszterelnök áprilisi látogatása után nemrégiben megváltoztatták álláspontjukat, így elérhetővé vált a SCALP csapásmérő robotrepülőgép Egyiptom számára. Párizs tanulva az esetből már dolgozik egy olyan variáns létrehozásán, melyben nem lesznek megtalálhatók tengerentúli összetevők.
Az igazi skalp még várat magára, de egyesek már tudni vélik, hogy a csapásmérő robotrepülőgépek mellé további Dassault Rafale vadászbombázók is beszerzésre kerülhetnek –mint ideális hordozó és indítóeszközök- 12, de akár újabb 24 darabos mennyiségben. Az Egyesült Államok, amennyiben ez megvalósul, még messzebbre fog kerülni a kairói piactól, ami évtizedeken keresztül biztos bevételt jelentett az amerikai védelmi ipar számára. A gall gólöröm csak akkor lesz igazán teljes, ha a most még csak rebesgetett Cougar helikoptereket érintő beszerzése mellé néhány GOWIND-osztályú korvettről is megrendelés fog érkezni az észak-afrikai országból.
Július 11-én megérkezett Maliba négy Embraer A-29 Super Tucano felfegyverezhető kiképző repülőgép. Az afrikai ország három évvel ezelőtt rendelt meg a brazil gépek hat példányát, valamint tíz pilóta és tizenhét földi személyzeti tag képzését. A fennmaradó két Super Tucano-ról eltérő információk láttak napvilágot, egyesek tudni vélik, hogy anyagi okok miatt lemondtak róluk, míg mások szerint hamarosan azok is leszállításra fognak kerülni.
Március végén jelentek meg az első hírek arról, hogy Pakisztán az AgustaWestland (manapság már Leonardo) licence alapján készített Turkish Aerospace Industries (TAI) T-129 ATAK harci helikopterek vásárolna. Ankarában sem szerettek volna semmi akadályt gördíteni a pakisztáni TAI T-129 ATAK harci helikopterek beszerzése elé, így szerződés megkötésére ebben a hónapban sort is kerítettek. Ennek értelmében 30 darab harci helikopter került eladásra 1,5 milliárd dollár értékben Iszlámábád számára. A darabszám és az összeg is egybevág a pár hónappal ezelőtti információkkal, ahol az is megemlítésre került, hogy a törökök egy 1,5 milliárd dolláros hitelkeretet biztosítanának partnerük számára, amiből futná néhány alkatrész helyi előállításának megvalósítására is. Nem nehéz kitalálni, hogy a Turkish Aerospace Industries a Pakistan Aeronautical Complex (PAC) üzemében képzeli el a gyártás lebonyolítását. A tavaly augusztusban hatalomra került új pakisztáni miniszterelnök, Shahid Khaqan Abbasi - aki maga is pilóta - már a tavaly év vége felé ki is próbálta körülbelül fél órás repülés során a T-129 ATAK-ot törökországi látogatása alkalmával.
Dél-Koreában jól haladnak a hazai fejlesztésű, légi indítású csapásmérő robotrepülőgép munkálataival. A megvásárolt és hadrendbe állított svéd-német Taurus KEPD 350-ek technológiájának átadásával megvalósuló fegyver a szintén fejlesztés alatt álló KF-X vadászbombázók fegyverzetében is meg fog jelenni. A legalább 120 darabban elkészülő típus gyártása 2026 után fog megvalósulni, így az új fegyver fejlesztése kényelmesen befejezhető. Létrehozásáért a Hanwha Corporation és a LIG Nex1 verseng. Mind a két vállalat bemutatta már elképzelését a 3 tonnás, 400 kilométeres hatótávolságú fegyverről, melyek közül a szakértői véleményezés után választják ki a megvalósítására alkalmasabbat.
Erre a hétre is jut egy igencsak említésre méltó hajóépítési hír Kínából. Elkészül ugyanis a 30.(!) Type 054A típusú (NATO-kód: JIANGKAI II) fregatt is június 30-án. Ezt az egységet a Huangpu Hajógyár épített meg, mely már 14 ugyanebbe a hajóosztályba tartozó fregattot készített el. A Type 054A típusú fregattok vízkiszorítása 4500 tonna, hosszuk 134 méter, meghajtásukról négy, egyenként 6330-7600 lóerős SEMT Pielstick által tervezett PA6 STC dízelmotor gondoskodik, melyek licencét még 2002-ben vásárolták meg és gyártásukat a Shaanxi Diesel Engine Factory szorgalmasan végzi. Fegyverzetüket egy 76 milliméteres PJ26 –os hajóágyú, két 11 csövű Type 1130-as közelkörzeti légvédelmi rendszer, a hajóágyú és a hajóhíd közötti részben elhelyezett 32 cellás függőleges indítókonténerbe elhelyezett HQ-16-os légvédelmi és Yu-8-as tengeralattjárók elleni rakéták, illetve 8 darab 120-130 kilométeres hatótávolsággal rendelkező C-803-as hajók/szárazföldi célpontok ellen alkalmazható robotrepülőgépek képezik. Az információk szerint a hajóosztály építése lassan befejeződik, hiszen 32 darabosra tervezték.
A május 13. és 18. között végrehajtott első tengeri próbajáratot követően hamarosan újra nyílt vízen lehet Kína első teljesen hazai építésű repülőgép-hordozója a CV-17 SHANDONG (TYPE 001A). Bár több forrás sem tartja kizártnak, hogy a hajó mégsem a SHANDONG nevet viseli majd, mivel az utóbbi időben felröppentek a Wei Wen, Shi Lang, sőt a Tajvan nevek is. A 2013 novemberében építeni kezdett és 2017. április 26-án vízre tett Type 001A jelölésű egység esetében több változtatást is eszközöltek az Ukrajnától beszerzett hajóhoz képest, nem csak szolgai másolásról van szó. Mielőtt a változtatásokról szó esne meg kell említeni, hogy Kína nagyjából 3,5 év alatt majdnem végzett az első saját hajója építésével, míg az Egyesült Államokban több mint 8 évig tartott a USS GERALD R. FORD megépítése, bár ez több forradalmi újdonságot is hordoz magában.
Visszakanyarodva a kínai hordozón lévő módosításokra, ilyen például a nagyjából 10 %-al kisebb alapterületű, szigetnek nevezett felépítmény, mely a többek között a parancsnoki hídnak, a kéménynek, a rádiólokátoroknak is helyet ad. A hajó orrán lévő ugrósánc emelkedési szöge 14 fokról 12-re csökkent, míg a hangártér 15 méterrel lett hosszabb, így az új hordozó akár 32-36 Shenyang J-15 Repülő Sárkány vadászbombázót hordozhat majd a LIAONING 24 gépes állományával szemben. A két-három év múlva esedékes hadrendbe állítás idejére ezekből már a továbbfejlesztett J-15B AESA radarral és modernizált elektronikával ellátott együléses, J-15D kétüléses elektronikus hadviselésre képessé tett változat és J-15S szintén kétüléses többfeladatú variánsok is megtalálhatók lehetnek a fedélzeten. A repülőgépek megállítására szolgáló fékezőrendszerből is immáron csak három áll rendelkezésre a LIAONING négyéhez képest. További fontos változtatás a nagyobb mennyiségű üzemanyag és fegyverzet tárolásának kapacitása is.
Átvételi próbajáratok során szenvedett sérülést az Egyesült Államok legfejlettebb hadihajója. A USS MICHAEL MONSOOR (DDG 1001) ZUMWALT-osztályú romboló mozgatásáról gondoskodó egyik MT30-as gázturbina turbinalapátjai sérültek meg, eddig még ismeretlen okból. A hajó félbeszakította a tesztet és visszatért a Bath Iron Works hajógyárba. A flotta által 2018. április 24-én átvett egység így várhatólag 2018 októberében fog megérkezni a honi kikötőjének kijelölt San Diego-ba.
NETARZENÁL GALÉRIA
General Dynamics F-16AM Fighting Falcon
PZL-Okecie PZL-130TC-2 Turbo Orlik
Fairchild A-10C Thunderbolt II
Lockheed Martin F-35A Lightning II
McDonnell Douglas RF-4C Phantom II
A forgószárnyasban mindig aktuális LHSN ma ügyesen elcsípte a körös-hegyi lőtérrészen a HForce fegyverrendszert tesztelő gyári Airbus Helicopters H145M-et (ezúttal a D-HMBE lajstromút)...azaz a honvédség 2019-től húsz példányban rendszeresítendő jövőbeli könnyű többfeladatú típusát. S ha már bevetésen voltak, a fiúk lerándultak Balatonfüredre is, ahol a Légimentők (hamarosan a BM által beszerzett ex-norvég EC135P2+ gépekkel felváltandó) bérelt EC135T2-ese tartott bemutatót.
A matt sötétszürke D-HMBE június 30-án érkezett Pápára, onnan jár le a Bakonyba az éleslövészetet is magába foglaló tesztekre. Hasonlóan a tavaly nálunk járt D-HADX-hoz, ez is cápafogas festést kapott a tesztekre (a berlini vásáron még nem volt rajta).
A BK117/EC135/EC145 típuscsalád a mentőrepülésben csinálta meg a szerencséjét. Magyar Honvédségben első vonalbeli katonai forgószárnyasként kell bizonyítania.
Zord
A francia politikus szerint ma már Oroszország is csatlakozhatna a katonai szövetséghez, melynek elsődleges feladatává az iszlám terrorizmus elleni harc válhat.