Le ministre tchèque des Affaires étrangères, Lubomír Zaorálek, estime que la priorité doit être de garantir dans les pays en guerre ou dans une situation économique difficile des conditions de vie dignes de ce nom à leurs habitants afin de les dissuader de partir ailleurs.
A la différence de la majorité de ses collègues et des autres intervenants mardi à New York, le chef de la diplomatie tchèque s’est montré essentiellement critique sur les conséquences de la migration. Si Lubomír Zaorálek adhère lui aussi à l’idée de la protection des migrants, il se dit toutefois convaincu que la solution se trouve ailleurs : « Compte tenu de la taille de la vague de migration, nous devons nous efforcer de faire en sorte que ces gens ne quittent pas leurs pays d’origine. Cela signifie qu’il convient de veiller à ce que ceux-ci soient bien gouvernés. Avec la corruption et les conflits, cette mauvaise gouvernance est la principale raison des fuites massives. C’est pourquoi nous devons nous concentrer en priorité sur la stabilisation politique de ces pays et sur l’aide aux populations qui restent sur place. Ceci dit, même si on parle beaucoup des droits à la protection des migrants, il ne faut non plus oublier la sécurité des populations qui vivent dans les pays dits de transit ou dans les pays de résidence des migrants. Aujourd’hui, il apparaît clairement que lorsqu’ils sont très nombreux, les migrants peuvent constituer une menace pour la stabilité et la sécurité des pays dans lesquels ils s’installent. On en arrive alors à une situation où l’Europe, qui s’est efforcée de propager dans le monde les principes de bonne gouvernance, de démocratie et de liberté, peut devenir elle-même incapable de protéger ces valeurs ».
Si la République tchèque apparaît peut-être aux yeux de certains comme une donneuse de leçons, alors qu’elle s’est elle-même très peu engagée dans l’accueil des migrants, Lubomír Zaorálek affirme, lui, qu’une aide concrète est déjà apportée depuis Prague aux pays dans le besoin : « D’une part, cela fait déjà quelque temps que nous sommes engagés dans des pays comme la Syrie ou l’Irak. Dans le cas de l’Irak, nous nous efforçons de participer à la lutte contre l’extrémisme, et ce de différentes manières, que ce soit à travers des dons du gouvernement, l’entraînement de pilotes ou de policiers. Je pense pouvoir affirmer que ce n’est pas négligeable. Nous avons également fourni aux Irakiens des moyens matériels, comme des munitions, pour qu’ils puissent lutter contre le terrorisme. Ce que je dis vaut aussi pour d’autres pays du nord de l’Afrique, qui s’efforcent de mettre en place des équipes de gardes-frontières. Sur ce point, je pense notamment à la Tunisie, que nous nous efforçons d’aider aussi. Et puis il y a la Syrie, où nous appliquons un vaste programme humanitaire de trois à quatre ans ».
En Syrie justement, la trêve a vécu, après que l’aviation syrienne a multiplié les raids aériens, lundi, dans la région d’Alep, causant la mort d’au moins trente-six civils. L’un de ces bombardements, qui a également pu être mené par l’aviation russe, a détruit un convoi humanitaire affrété par les Nations unies et le Croissant-Rouge syrien, tuant douze employés de cette organisation. Il s’agit de l’attaque la plus sanglante jamais menée contre un convoi de l’ONU depuis le début de la crise syrienne, en 2011. Avant cela, le gouvernement syrien avait unilatéralement annoncé la fin de la trêve, décrétée lundi 12 septembre par le secrétaire d’Etat américain, John Kerry, et son homologue russe, Sergueï Lavrov, au motif que ses opposants n’avaient respecté aucun des engagements contenus dans cet accord. Selon Lubomír Zaorálek, il s’agit pourtant là de l’unique voie possible : « Je suis convaincu que nous n’aurons pas d’autre solution que de rassembler tout le monde autour de la table des négociations. Je souhaite que cette assemblée générale de l’ONU contribue à un nouvel accord et permette de prendre conscience qu’il n’existe pas d’autre solution que les négociations politiques et un processus de paix pour parvenir à l’organisation d’élections en Syrie. Il n’y a pas d’autre moyen pour empêcher l’escalade de la violence et toutes les souffrances que celle-ci engendre ».
Ce mercredi, devant l’Assemblée générale de l’ONU, le président tchèque Miloš Zeman s’exprimera à son tour sur le thème de la migration.
Atlee "Pappy" Manthos vadászpilóta volt. Harcolt a második világháborúban majd Koreában, de nem csak repülni, fotózni is szeretett. Az általa készített színes diák hat évtizedig lapultak egy dobozban, amikor fiai megtalálták és így kiegészíthették a családi albumot. A lapozgatást a háború utáni években készült fotókkal folytatjuk.
Atlee G. Manthos 1946-ban ugyan leszerelt és tanult szakmája, a geológia felé fordult, de a civil élet nem sok sikert tartogatott a volt világháborús pilótának. Ezért 1947 nyarán csatlakozott az újjászerveződő, önállóvá váló légierőhöz. A szolgálati idő másfél éves kihagyása miatt háborús rendfokozatát nem kapta vissza, hadnagyként folytatta a repülést – és a fotózást.
1947 - Biggs Field és Lawson Field, Texas
Az éjszakai feladatokra specializált 47. bombázó ezred A-26 Invader gépe, a feladatnak megfelelően fekete festéssel honi bázisán.
A-26-osok sora az ugyancsak texasi Lawson Fielden. Amikor Atlee Manthos ezt a képet készítette, 1947 októberét mutatta a naptár, a légierő egy hónapja már önálló haderőnem volt.
A-26-osok szoros köteléke 1947 szeptemberében.
*
1948-49 - Clark Field, Fülöp-szigetek
Egy második világháborús ikon, a P-47N Thunderbolt, valahol a Fülöp-szigeteket övező vizek felett. A megnövelt fesztávolságú N változat erősebb motort kapott, több fegyvert és több üzemanyagot vihetett. Kifejezetten a Csendes-óceán térségébe szánták.
A 15 683 legyártott P-47-es egyike. A gépen már az új, vörös sávos felségjel látható.
A Fülöp-szigeteken állomásozó P-47-esek többségét nose art díszítette. "Pappy" Manthos nemcsak a levegőben, de a földön is fotózta a gépeket és figyelmét a részletek sem kerülték el. Fotók azokból az időkből, amikor a repülés volt veszélyes és a szex biztonságos.
*
A negyvenes évek végén az F-15-ös típusjelzés még nem egy légifölény vadászgépet jelölt, hanem az utolsó dugattyús motoros felderítőt, a Northrop P-61 Black Widow-ból kifejlesztett F-15 Reportert.
A csendes-óceáni térségben teljesített szolgálat alatt Atlee Manthos sok helyre eljutott, így Tajvanra is. A fél évszázados japán uralom alól alig négy évvel azelőtt felszabadult szigetország amerikai segélyként többek között P-47 Thunderboltokat is kapott.
A tajvani felségjel egyben az ország címere, kék háttérrel és a tradicionális tizenkét sugarú nappal.
P-47-esek sora. Amerika a legtöbb jelentős típusból szállított Tajvannak.
Japán P1Y Ginga (amerikai elnevezése: Frances) bombázók immár tajvani felségjellel.
A Felkelő Nap vöröse és a szélvédő előtti csillogásmentesítő felület matt feketéje az összes szín ezen a fémtiszta Nakadzsima Ki-43-ason. A japánok Hajabuszának, az amerikaiak Oscarnak nevezték a típust.
*
A Csendes-óceán után egy törzstiszti iskola és különböző parancsnoki beosztások vártak Atlee Manthosra a légierő hazai bázisain. Első sugárhajtású típusa az F-86 Sabre volt, amellyel még részt vett a koreai háború utolsó hónapjának harcaiban. Ezt követően egy évig az ázsiai országban maradt.
*
Miután Koreából hazatért, az Illinois légi nemzeti gárdánál, majd az oklahomai Tinker légierő bázison repült. Pályafutása utolsó éveiben az F-84-es és F-100-as típusokat is repülte, majd 1959 és '61 között kétéves tanácsadói szolgálatot teljesített Törökországban. Ezekről az évekről sajnos nem maradt fenn kép, ahogyan az utolsó beosztásáról sem, amelyben F-106 Delta Darttal repült 1963-ig.
A 4300 repült órával nyugállományba vonult pilóta még egyszer öltötte magára az egyenruhát, amikor 1973 szeptemberében a legénységi állományú haditengerészeti hajózók aranyszárnyát tűzte fia, Jeff Manthos egyenruhájára. Atlee G. Manthos alezredes 1980 májusában hunyt el.
* * *
Fotó: Manthos családi archívum / Jeff Manthos engedélyével
Szeptember 17-én, szombaton nyílt meg Dr. Jakkel Anna fotókiállítása az esztergomi Főszékesegyházi Kincstár Panorámatermében. A kiállításra látogatók megismerkedhetnek a missziós orvosok munkájával és az AHU tevékenységével. A tárlat október végéig látogatható.