A kutatók szerint a fenyőnek is otthont adó észak-görögországi Píndosz-hegység egyik magasan fekvő erdejében több mint egytucatnyi ezeréves fa él.
Egy több mint 1075 éves balkáni páncélfenyő (Pinus heldreichii) a jelenleg ismert legöregebb élő fa Európában – állapították meg svéd, német és amerikai kutatók.
“Egészen elképesztő, hogy ez a hatalmas, komplex és lenyűgöző organizmus ilyen hosszú ideig megmaradt egy ilyen ellenséges környezetben, ahol már több mint háromezer éve megvetette lábát az emberi civilizáció” – mondta Paul J. Krusic svéd dendrokronológus, a görögországi famatuzsálemet felfedező expedíció vezetője.
A svéd kutatók, a Mainzi Egyetemen és az Arizonai Egyetemen dolgozó kollégáikkal együtt a görög mitológiából ismert Adoniszról nevezték el az Európa legöregebb élő fájának címével kitüntetett balkáni páncélfenyőt.
A szakemberek szerint az Adonisznak is otthont adó észak-görögországi Píndosz-hegység egyik magasan fekvő erdejében több mint egytucatnyi ezeréves fa él – számolt be honlapján a Stockholmi Egyetem.
“Évekkel ezelőtt olvastam egy írást erről a nagyon érdekes görögországi erdőről. Kutatásunk során megpróbálunk minél távolabb visszatekinteni a múltba a hajdani éghajlati viszonyok feltérképezése érdekében, amihez nagy szükségünk van ilyen idős korú, élő fákra. Ahhoz, hogy meghatározzuk a fa korát, mintát kell vennünk belőle. A kimetszett egyméteres mintán 1075 évgyűrűt számoltunk össze” – magyarázta a szakember.
A kutatók reményei szerint az Adoniszhoz hasonló, valamint az elmúlt évszázadokban elpusztult, de a talajon megőrződött fák évgyűrűinek éves változásai hasznos információkkal fognak szolgálni a több ezer évvel ezelőtti éghajlati és környezeti viszonyokról.
A matuzsálemi fákat a Stockholmi Egyetem, az Academy of Athens és a TEMES S.A. szervezet együttműködésével megvalósuló tudományos expedíciók keretében fedezték fel.
Egy 15 méteres bannert a víz tükrére helyeztek, és azt csónakkal mozgatják a tavon. A környezetvédők jelenlétükkel az illegális erdőirtásra hívják fel a figyelmet, a szervezet becslése szerint az utóbbi tíz évben Románia elveszítette érintetlen erdeinek mintegy felét. A tiltakozás a hónap végéig tart. A környezetvédők egyben a környék érintetlen erdőségeinek feltérképezik.
Szombaton este óriási tömeg köszöntötte a szabadkai városházával szemben fekvő kék szökőkút előtt a város büszkeségét, a riói olimpia első szerbiai aranyérmesét, Davor Štefaneket. A kötöttfogású birkózók 66 kilós súlycsoportjának olimpiai bajnoka tiszteletére meghirdetett népünnepélyre több ezren sereglettek össze, kellemes nyáresti enyhületben várta mindenki, hogy a 2014-es világbajnokság után az idei olimpián is diadalmaskodó sportolót láthassa. Először Szabadka egyik kedvelt énekese, Štefanek jóbarátja, Dušan Svilar lépett ki a városháza balkonjára, a harmadik dalát már vele énekelte a tömeg, megadva az alaphangot a bajnok színre lépésének.
Amikor Svilar után Štefanek és edzője, Sreten Damjanović jelent meg a balkonon, tomboló éljenzés tört ki, „Davor, Davor, Davor” – kiabálták az emberek szinte egy torokként. „Önök előtt nagyobb a lámpalázam, mint az olimpián volt. Szabadkának vannak a legjobb sportolói a világon, és nem csak a birkózók között. Köszönöm a végtelen támogatást, és hadd mondjak hálát a Spartacus Birkózóklubnak is, hogy visszafogadott. Megígértem, hogy éremmel térek haza, és betartottam a szavam, remélem, mindannyian élvezték a birkózásaim. Még nem vagyok tisztában azzal, mit is vittem véghez. Nyilván kell majd pár hónap, hogy felfogjam. Ez valami különleges, minden sportoló álma” – hangzottak el az augusztus 16-án aranyérmessé vált birkózó első mondatai, akihez később csatlakoztak a családtagjai, anyja, Gyöngyi, apja, Damir, bátyja, Daniel, kedvese, Dolores, illetve jó néhány barát is. A szűnni nem akaró taps és az újra meg újra feltörő éljenzés közepette Štefanek újabb ígéretet tett, az aranykollekcióból egyedül hiányzó Európa-bajnoki címet is Szabadkára kívánja hozni:
„Mindig is azt mondtam, hogy jobb szeretnék lenni az edzőmnél, de csak most, amikor azt hihetném, túlnőttem rajta, most fogom föl, hogy soha nem lehetek jobb nála, mert rengeteg munkára van szükség ahhoz, hogy olyan bajnokokat neveljen ki valaki, mint amilyeneket ő nevelt ki. Nem is egyet, sokat. Elmondhatatlanul jó érzés, hogy ennyien eljöttek köszönteni engem. Jövőre Újvidéken vagy Belgrádban rendezik meg az Európa-bajnokságot, megígérem, hogy mindent megteszek, hogy onnan is aranyéremmel térjek haza. Világbajnok és olimpiai bajnok vagyok, de Eb-ről csak két második és két harmadik helyem van, a legfényesebb érmet is akarom.”
Davor Štefanek remekül dolgozott az olimpiai szőnyegeken, veretlenül jutott be az örmény Migran Arutyunyan elleni döntőbe, ahol nagyobb harci kedvének, támadóbb hozzáállásának köszönhetően győzött, és negyven év után aranyérmet szerzett a szerbiai birkózásnak – előtte a szintén szabadkai Momir Petković diadalmaskodott az 1976-os montreali játékokon.
A világ vízilabdához értő közönsége már vagy nyolc éve egyetért abban, hogy az említett időszakban a világ legerősebb nemzete e sportágban Szerbia. Aztán volt két olimpia, ahol sehogyan sem sikerült a szerbeknek a csúcsra jutni, s bennfentesek tudni vélik, hogy mindez a csapaton belül uralkodó viszonyok miatt történhetett meg. Jött azonban Dejan Savić, a válogatottság tekintetében csúcstartó szakember, aki ugyan nyilatkozataiban elég szűkszavú és morcos, de a válogatott tagjaival baráti viszonyt alakított ki, s ezt a hozzáállást elterjesztette tanítványai körében is, így nyugodt lélekkel lehet azt állítani, hogy a mostani szerb csapat egy nagy családot képez. Ez a fajta baráti viszony azt eredményezte, hogy az olimpia előtt kilenc nagy versenyről nyolcról aranyéremmel tértek haza a fiúk, s az ötkarikásra abszolút esélyesként utaztak ki. A riói csoportkörökben aztán annyi fejfájást okoztak a szurkolóknak, hogy a gyógyszertárak egész szép profitot termeltek a pilulákból. Döntetlenek, majd egy vereség a gyengécske házigazdától. Az ausztrálok elleni mérkőzéstől kezdve azonban valami megváltozott, Savić csapata mérkőzésről mérkőzésre javult, és az egyenes ági kieséses rendszertől kezdve olyan parádés játékkal rukkolt elő, hogy az ellenfeleknek szinte az első negyed felétől nem volt már semmi esélyük. Eljátszadoztak a spanyolokkal, a horvátok elleni elődöntő félidejében 6:0-ra vezettek már, s a szombati döntő első negyede (3:1) után is világos volt, hogy az arany már nem lehet senki másé, csak az övéké. Pedig a fináléban a címvédő horvátok voltak az ellenfelek, akik magukhoz képest nem is játszottak rosszul, de a legtöbb támadásban nem tudtak mit kezdeni a szerbek fő fegyverével, a védekezéssel. Nem ment az be távolról, de emberelőnyből közelről sem, és az első negyedben kovácsolt előnyt a szerbek percről percre növelték, úgyhogy az utolsó percekben már akár fel is tehették volna a kezüket, a horvátok nem érték volna be őket. Az említett védekezés mellett volt ugyanis még egy szuperfegyvere Szerbiának, akit most úgy hívtak, hogy Dušan Mandić. Az 1994-ben Kotorban született fiatalember egyszerűen megbolondította az ellenfelet, mert az első negyedben például állandóan beúszott centerbe, és sorban hullottak ki róla a védők, aztán meg elengedte a kezét, s mindegy volt neki, hogy 8 méterről vagy centerből svédcsavarral kell gólt adnia, lövése ellen nem volt orvosság. A 120 válogatottságánál tartó fiatalember négy gólig jutott a döntőben, s ez jelentette a különbséget a két csapat között, mert az úgynevezett „rossz oldalról” ilyen játékost még nem nagyon látott a világ. A belgrádi kommentátor az egész tornán azt mondogatta, hogy a jövőben ő lesz a világ legjobbja, de mi megkockáztatjuk: a Pro Recco légiósa máris a legjobb játékos a világon, s ez még csak a kezdet, mert, mint említettük, a fiú 22 éves…
Szerbia tehát olimpiai bajnok lett vízilabdában, megvan az áhított arany, amivel ez a nemzedék minden lehető nagy versenyt megnyert, így ez a felállítás biztosan bevonul nemcsak Szerbia, hanem a világ sportjának a történelemkönyvébe is.
Remek versenyzéssel, amihez kiváló tempóváltás is párosult, a Szabó Gabriella, Kozák Danuta, Csipes Tamara, Fazekas-Zur Krisztina összeállítású magyar kajak négyes nem egész egy másodperccel legyőzte a németeket az 500 méteres távon, így megvédte londoni aranyérmét. Amikor a magyar hajó 250 méter után az élre állt, s utána visszaverte a német egység támadását, onnantól már nem volt kérdés, hogy kié lesz az első hely. Kozák Danuta ezzel a győzelemmel az első női kajakos lett, aki egy olimpián egyesben, kettesben és négyesben is győzött. Ez korábban csak két férfinak sikerült: az orosz Vladimir Parfenovicsnak 1980-ban és az új-zélandi Ian Fergusonnak 1984-ben. Csipes Tamara megismételte édesapja, Csipes Ferenc sikerét, aki 1988-ban Szöulban a férfi négyessel győzött 1000 méteren. Eddig háromszor fordult elő, hogy magyar olimpiai bajnok gyermeke is aranyérmes lett. A kalapácsvető Németh Imre (1948) fia, Miklós gerelyhajításban (1976), a vízilabdázó Homonnai Márton (1936) leánya, Szőke Kató úszásban (1952), a szintén vízilabdázó Szívós István (1952, 1956) fia, István (1976) ugyanebben a sportágban diadalmaskodott. Utóbbi család tagja, Márton sporttörténelmet írhatott volna Rióban, de a válogatott a negyeddöntőből nem jutott tovább. Először történhetett volna meg, hogy nagyapa és apa után a harmadik nemzedék tagja is aranyérmes lesz.
A másik magyar döntős egységnek, a Vasbányai Henrik, Mike Roland kettősnek nem sikerült dobogóra állnia, igaz, nem sok kellett hozzá, mivel a magyarok a negyedik helyen végeztek. Az egyetlen szerb egység, amely A döntőben evezhetett szombaton, a Marko Tomićević, Milenko Zorić, Dejan Pajić, Vladimir Torubarov a nyolcadik helyen ért célba, vagyis egyik hajót sem sikerült megelőznie.
A kajak-kenu verseny éremtáblázata:
Az isztriai Vodnjanban hónapok óta alig esett az eső, és még a szokottnál is nagyobb volt a hőség.
Elle avait pour objectif d’éclairer les populations maliennes sur certaines réalités qui prévalent dans la confrérie religieuse des Chiites. Selon le conférencier, les Chiites ou Chiya croient comme tous les Mulsulmans que Dieu est unique et que Mahomet est Son Prophète. Leur foi est basée sur la tradition et le respect de la famille du Prophète Mahomet.
Selon le conférencier, les Chiites sont les premiers musulmans arrivés en Afrique mais, aujourd’hui certains disent que les Chiites ne sont pas de «vrais» musulmans et font courir beaucoup de rumeurs sur eux. Par rapport à cette situation, l’Etat doit prendre garde, a préconisé le Guide spirituel de Ahlul Bath.
Il a rappelé que le Chiisme consiste à se conformer, sur le plan idéologique, dogmatique, jurisprudentiel et moral à la ligne tracée par les membres de la famille Ahlul Bayt du Messager d’Allah, lesquels ont été purifiés pleinement par Allah et débarrassés de toutes souillures.
Allah les a choisis comme successeurs légaux du Prophète et comme autorités religieuses infaillibles à suivre, à l’instar du Prophète, qui fut pour les musulmans une référence et un modèle à suivre. C’est pourquoi les 12 imams de la famille du Prophète, Ali Ben Abi Talib, Al Hassane Ben Ali, Al Housseyne Ben Ali, Ali Ben Hassane, Mouhamad Ben Ali, Djafar Ben Mouhamad, Moussa Ben Djafar, Ali Ben Moussa, Mohammad Ben Ali, Ali Ben Mohammad, Al Hassane Ben Ali, Mahdi Ben Al Hassane sont eux aussi des repères à suivre.
L’association Ahlul Bayt existe depuis longtemps et dispose d’un récépissé obtenu depuis 1998. Elle gère des orphelinats et a également creusé beaucoup de puits à grand diamètre et des centres de santé communautaire.
Interrogé sur les relations entre l’Iran et l’Arabie Saoudite, le conférencier répondra qu’il existe un conflit de leadership entre ces deux Etats, ainsi qu’un conflit d’intérêt, d’où son côté politique.
Il ajoutera que les Chiites condamnent le terrorisme, tous comme les autre Musulmans, et qu’ils se différencient des autres courants religieux de l’Islam par leur pratique de la prière, au cours de laquelle ils lèvent les mains en l’air en prononçant Allah Akbar.
Pour rappel, signalons que le Chiisme (ou shîʻisme) constitue l’une des trois principales branches de l’Islam avec le Sunnisme et le Kharidjisme. Il regroupe environ 10 à 15 % des Musulmans, dont 90 % de la population iranienne. Au Mali, les Musulmans sont très majoritairement Sunnites de rite Malékite.
Adama Bamba
Source : 22Septembre
A migrációs hullám megmutatta, hogy szükség van az Európai Unió külső határainak megvédésére, és ehhez kell egy európai hadsereg - vélekedett Bohuslav Sobotka cseh miniszterelnök a cseh nagykövetek értekezletének kezdetén elmondott beszédében hétfőn, Prágában.
18 серпня у рамках 50-го Карнавалу квітів, який щорічно проходить в угорському місті Дебрецен, відбувся фінал конкурсу краси «Найгарніша угорка світу». Закарпатській красуні Ренаті Данов з маленького села Дерцен поталанило зайняти третє місце, а найгарнішою угоркою світу стала Цінтія Горкані з міста Секешфегервар. Наша землячка стала володаркою грошового призу у півмільйона форинтів та сертифікату на незабутні вихідні у велнес-центрі.
- Тихенько вірила, що здобуду гарні результати, проте все одно здивувалася, коли опинилася на такому високому щаблі, адже кожна з конкурсанток була обдарована неабиякою красою, – розповідає нашому виданню Рената. – Процес підготовки проходив у дуже хорошому настрої, та й фінал теж був фантастичним. Чесно кажучи, у мені вирують різні емоції. Всі ці події ще потрібно осмислити. Надзвичайно горджуся тим, що представляла Закарпаття на конкурсі.
З іменем цієї чарівної дівчини зустрічаємось не вперше: саме вона опинилася у лаві тих щасливчиків, які потрапили до фіналу конкурсу «Красуня Карпат у Словаччині». Ренаті тоді присудили звання «Міс медіа».
Маріанна Поллоґі
Kárpátalja.ma
Un jihadiste malien a demandé pardon lundi à son peuple en plaidant coupable, à l’ouverture de son procès historique à la CPI, de la destruction en 2012 de mausolées classés au Patrimoine mondial de l’humanité à Tombouctou, appelant les musulmans à ne pas imiter ces actes « diaboliques ».
C’est une avalanche de premières pour ce procès qui devrait durer une semaine: le premier pour destruction de patrimoine culturel, le premier où un accusé plaide coupable, le premier pour un jihadiste présumé et le premier lié au conflit malien.
« Votre Honneur, j’ai le regret de dire que tout ce que j’ai entendu jusqu’à présent est véridique et reflète les événements », a affirmé Al Faqi Al Mahdi, environ 40 ans, après la lecture des charges: « je plaide coupable ».
Le Touareg est accusé d’avoir « dirigé intentionnellement des attaques » contre neuf des mausolées de Tombouctou et contre la porte de la mosquée Sidi Yahia entre le 30 juin et le 11 juillet 2012.
« Je me tiens devant vous dans cette enceinte plein de remords et de regrets », a-t-il ajouté. Il s’est dit « fort contrit de mes actes et de tous ces préjudices que cela a causé à mes êtres chers, à mes frères et à ma mère patrie, la République du Mali, et aux membres de l’humanité aux quatre coins du monde ».
– ‘Page noire’ –
Fondée au Ve siècle par des tribus touareg, Tombouctou est devenue un grand centre intellectuel de l’islam et a connu son apogée au XVe siècle.
En tant que chef de la Hisbah, la brigade islamique des moeurs, il aurait ordonné et participé aux attaques contre les mausolées, détruits à coups de pioche, de houe et de burin.
« Ces bâtiments étaient les plus connus de Tombouctou et faisaient partie de son héritage historique, ils faisaient partie de l’histoire du Mali et de celle du monde », a affirmé la procureure Fatou Bensouda.
« C’est un crime qui porte un coup aux valeurs universelles que nous devons tous protéger », a-t-elle ajouté. « Ce qu’il s’est passé à Tombouctou est une page noire dans l’histoire de la ville ».
Pour soutenir sa déclaration liminaire, le bureau du procureur a diffusé des images de jihadistes, kalachnikov à l’épaule, haches et pioches à la main, faisant tomber par pans entiers les murs en terre crue.
Une interview d’Ahmad Al Faqi Al Mahdi accordée à des médias français et des images satellites, prises avant et après les destructions, ont également été montrées.
– Neuf à 11 ans de prison –
L’accusation affirme que cet homme aux petites lunettes était un membre d’Ansar Dine, qui fait partie des groupes jihadistes liés à Al-Qaïda qui ont contrôlé le nord du Mali pendant environ 10 mois en 2012, avant d’être en grande partie chassés par une intervention internationale déclenchée en janvier 2013.
Les personnages vénérés enterrés dans les mausolées valent à Tombouctou son surnom de « Cité des 333 saints » qui, selon des experts maliens de l’islam, sont considérés comme les protecteurs de la ville, susceptibles d’être sollicités pour des mariages, pour implorer la pluie ou lutter contre la disette.
L’accusation va demander une peine comprise entre neuf et 11 ans de détention, a affirmé un membre du bureau du procureur. L’accusé s’est engagé à ne pas faire appel si la condamnation rentre « dans cette échelle », a précisé un de ses avocats.
Ahmad Al Faqi Al Mahdi a assuré avoir été à l’époque « sous l’emprise d’une bande de leaders d’Al-Qaïda et d’Ansar Dine »: « il me reste à lancer un message à tous les musulmans du monde entier, qu’ils résistent à ce genre d’actions dont les conséquences n’ont pas de limites et pas de bénéfices ».
« C’est mon espoir que les années que je vais passer en prison me permettrons de me purger des esprits diaboliques qui avaient pris possession de ma personne », a-t-il ajouté.
Les ONG maliennes ayant fait le déplacement à La Haye ont apprécié les déclarations de l’accusé. « Il n’est jamais trop tard de dire pardon… Mais nous voudrions que la procureure continue ses investigations sur d’autres crimes qui ont été commis à Tombouctou, surtout sur les femmes », a affirmé à l’AFP Bakary Camara, secrétaire général de l’Association Malienne des Droits de l’Homme.
mprisonnés par le régime de Mussolini les militants communistes et autres opposants au fascisme, notamment Altiero Spinelli et Ernesto Rossi. Mais aussi l’ancien président de la République italienne, Sandro Pertini. C’est de cette île, au printemps 1941, qu’est écrit un « Projet de Manifeste » « Pour une Europe libre et unie » (Per un’Europa libera e unita. Progetto d’un manifesto), un des principaux textes fondateurs de l’idée européenne, qui a irrigué la résistance italienne durant la guerre, et au-delà, et a servi de fondement au Mouvement fédéraliste européen créé à Milan en 1943. C’est là qu’Altiero Spinelli est enterré, en 1986, dans le cimetière de Ventotene. Le manifeste a une idée simple : retirer au nationalisme les moyens de nuire et sauver la civilisation européenne. La façon même dont ce texte a vu le jour, permet d’en mesurer la teneur. « Il fallait tenir ce texte secret et ils le cachèrent dans le double fond d’une boîte en fer ». « Ils n’avaient pas de papier, matériau jugé dangereux par les fascistes. Ils l’écrirent par conséquent sur du papier à cigarettes. »
Se plaçant sous le parrainage de l’esprit de Ventotene, Europa Nova renouvelle son appel du 9 mai : écrivains, philosophes, personnalités politiques et des affaires écrivent une lettre ouverte à Angela Merkel, François Hollande et Matteo Renzi qui se rencontrent le 22 août précisément à Ventotene.
« Le 9 mai dernier, anticipant le vote britannique, nous, personnalités de toutes sensibilités et de tous horizons, nous avons mis sur la table une feuille de route pour une Renaissance du projet européen. Le 5 juillet dernier le Parlement européen a voté une résolution reprenant nos orientations. Le Conseil européen du 26 juin s’est, comme nous le recommandions, accordé sur la nécessité d’une nouvelle impulsion, à conduire indépendamment du calendrier du Brexit. Nous souhaitons aujourd’hui que nos propositions, en matière de démocratie, de sécurité des citoyens de l’Union, de croissance économique, de migrations et de jeunesse, nourrissent la réunion préparatoire entre François Hollande, Angela Merkel et Matteo Renzi qui se tiendra ce 22 août à Ventotene. Nos propositions sont concrètes et remettent l’homme au cœur du projet européen : qu’elles soient la base un nouveau consensus européen ; et nous invitons la chancelière allemande, le président français et le président du Conseil italien à mettre les jeunes au cœur de cette relance.
Les nouvelles générations sont la clef de la cohésion de l’Europe et de son succès futur. Elles sont les principaux soutiens du projet européen ; mais elles doutent de ce que l’Union européenne peut leur apporter et se sentent négligées. Elles demandent une union puissante, servant les intérêts concrets des Européens dans un monde que nous ne dominons plus.
La jeunesse européenne est en quête d’idéaux. En leur absence, elle peut être tentée par les radicalismes, comme le fanatisme religieux ou les courants populistes. Si quatre jeunes européens sur cinq croient encore en l’Union européenne, ils veulent une Union qui leur offre un horizon où se projeter et construire leur avenir. Loin d’opposer appartenance nationale et européenne, ils souhaitent les combiner.
Comment faire de l’Europe un projet d’avenir pour les jeunes ? Comment faire en sorte que les jeunes se pensent européens ? Voilà deux questions indissociables auxquelles nos dirigeants doivent maintenant répondre.
Nous distinguons trois priorités : faire connaître l’Europe, faire vivre une vraie expérience européenne aux jeunes et inventer les métiers de demain.
Faire connaître l’Europe
Comment se penser européen sans un minimum de culture et d’éducation communes ? Or l’Europe n’est pas enseignée partout de la même façon. Nous proposons d’instaurer un socle d’enseignement commun de notre culture européenne. Les enseignements civiques, historiques et culturels seront privilégiés.
Donnons également à nos jeunes la fierté d’être européens, en leur faisant découvrir les grandes réalisations de leurs concitoyens. Mettons en avant la créativité artistique et scientifique de notre continent. Proposons aux historiens des sciences et aux savants d’écrire une histoire européenne des sciences. Dans le domaine des arts, suggérons aux artistes et aux chercheurs d’illustrer les rencontres et la coexistence des civilisations au sein du continent. Faisons des anciens Erasmus des ambassadeurs de l’Europe auprès de leur communauté.
Quant aux médias, leur rôle est primordial : il s’agit de promouvoir toutes formes de coproduction. L’Union doit par exemple investir dans la coproduction de séries européennes, mettant en scène des récits dans lesquels les jeunes pourront s’identifier et associer leur imaginaire à la géographie et à la diversité de notre continent.
Faire vivre une vraie expérience européenne aux jeunes
Pour apprendre, il faut expérimenter et sortir de son cocon. La mobilité est indispensable. C’est un vecteur majeur d’intégration sociale et de réussite professionnelle, mais aussi d’apprentissage de l’autre. Depuis sa création en 1987, le programme Erasmus a permis à plus de 3 millions de jeunes d’aller étudier dans un autre pays. Cette expérience doit se faire plus tôt encore, et sur une base plus large et moins élitiste. Faisons davantage voyager nos jeunes. Démocratisons vraiment Erasmus : chaque jeune sans exception doit avoir, avant ses trente ans, l’opportunité d’une mobilité européenne. Saisissons l’occasion de la prochaine révision du cadre financier pluriannuel de l’Union pour mobiliser de nouveaux moyens. Doubler la mise implique de dégager un demi-milliard d’euros supplémentaires sur un budget annuel de l’Union de 145 milliards. Renforçons le rôle de la Banque européenne d’investissement pour garantir des prêts à taux 0. Mobilisons des consortiums d’entreprises pour compléter les financements. En développant d’une part Erasmus, et en soutenant d’autre part le Service volontaire européen, nous dessinons l’avenir de notre identité collective.
En outre, rappelons que pour dépasser les frontières nationales, réelles et virtuelles, il est fondamental de maîtriser les langues. L’immense culture européenne est sous-utilisée car elle n’est que trop peu traduite et diffusée. L’Europe doit renforcer les moyens d’apprentissage des langues, former ses professeurs, privilégier le sous-titrage au doublage dans les médias, et investir dans des programmes de traduction, notamment automatiques. C’est ainsi que les jeunes pourront maîtriser les langues et les cultures de leurs voisins, et se sentir vraiment européens.
Inventer les métiers de demain
L’éducation et la recherche jouent un rôle majeur dans l’invention des métiers de demain. Investissons massivement dans les technologies d’avenir (Future Emerging Technologies), qui transforment nos industries et créeront des emplois au niveau local. Sensibilisons à la créativité et aux technologies du numérique. Ce sont ces investissements qui favoriseront la naissance de nouveaux métiers intégrant les enjeux du développement durable, du numérique et des nouveaux matériaux et affirmeront le leadership industriel de nos entreprises.
Investir dans la jeunesse et valoriser ses compétences impliquent d’assurer aux jeunes une entrée sur le marché du travail plus sereine, via une meilleure coopération entre les établissements d’enseignement et de formation, les services pour l’emploi des jeunes et les employeurs. Renforçons ainsi la « Garantie pour la jeunesse » et pérennisons son financement dans l’ensemble de l’Union.
Ces mesures sont concrètes. Elles dessinent l’avenir de l’Europe, encouragent la créativité et l’ouverture d’esprit, et préparent l’épanouissement d’une nouvelle génération d’Européens pleinement intégrés professionnellement et à l’aise dans un monde en mouvement. Il faut les mettre en œuvre. »
Rejoignez-nous et signez la feuille de route sur http://www.m9m.eu/FR/. Eulogos a signé l’appel du 9 mai, invitant tout un chacun à, en faire autant. Eulogos renouvelle cet appel
Pour en savoir plus :
-. Texte du manifeste de Ventotene http://www.bruxelles2.eu/wp-content/uploads/2016/08/le-manifeste-de-ventotene.pdf
A helyi Petőfi Sándor Magyar Kultúrkör az idén is megszervezte Óbecsén Szent István ünnepét. A program pénteken este kezdődött kenyérszenteléssel egybekötött ünnepi szentmisével, majd a kultúrkör előtt felállított színpadon a Csongrádi Fúvószenekar, Palcsó Tamás énekes, Maksa Zoltán humorista, a Fokos zenekar és a kultúrkör szakcsoportjai léptek fel. Ünnepi beszédet mondott Nyilas Mihály tartományi oktatási, közigazgatási és nemzeti közösségi titkár és Kinka Erzsébet, az óbecsei képviselő-testület elnökhelyettese, aki meg is szegte a felszentelt kenyeret.
Ecobank Transnational Incorporated et l'ancien président de son conseil d'administration, le Nigérian Kolapo Lawson, démissionnaire en 2013 durant la crise de gouvernance traversée par le groupe panafricain, ont trouvé un accord financier mettant un terme aux procédures judiciaires qui les opposaient.
Cet article Ecobank trouve un accord avec son ex-président Kolapo Lawson est apparu en premier sur JeuneAfrique.com.