Moni Nagel Krajnik Mónika néven látta meg a napvilágot Beregszászban. Jelenleg az ausztriai Mödlingben él, ahol egy kozmetikai céget vezet. Több nyelven beszél. Anno egy osztályba jártunk a Beregszászi 4. Számú Kossuth Lajos Középiskolában. Őt kérdeztem, hogyan vezetett az útja Kárpátaljáról Ausztriába.
– Már gyerekkorodban vonzódtál a nyelvekhez, ha jól emlékszem az orosz mellett a német volt a kedvenced. Ez mennyiben játszott közre abban, hogy német nyelvterületen telepedtél le?
– Igen, már gyerekkoromban nagyon érdekeltek a nyelvek, bámultam a külföldi tv-csatornákat, és rájöttem, ha valaki tud oroszul, más szláv nyelveket is könnyen elsajátíthat. Így volt ez, mikor turistaként kikerültem a szüleimmel Lengyelországba. Kis következtetésekkel jobban tudtam kommunikálni, mint a szüleim. A külföldi nyelvek közül az angolt tanultam az iskolában, de a német is nagyon tetszett. Édesapám tudott pár szót, édesanyám pedig teljes verseket el tudott mondani németül. Nem tudom, hol tanulták, talán a nagyszüleiktől.
– Te hol tanultad meg a németet? Ausztriában vagy már úgy érkeztél oda, hogy beszélted a nyelvet?
– A nyelvet Ausztriában tanultam meg, egyáltalán nem tudtam németül beszélni, pláne nem az osztrák dialektusban. Ezért beiratkoztam egy nyelviskolába, és ott tanultam meg az alapokat, a többit már a német nyelvű közösségben sajátítottam el. A szokásos: ha boldogulni akarsz, akkor minél előbb meg kell tanulnod a nyelvet. Különben nem megy.
– Amikor együtt koptattuk az iskolapadot Beregszászban, gondoltál arra, hogy egyszer elhagyod a szülővárosodat?
– Amikor iskolás voltam, minden vágyam az volt, hogy Ungvárra kerüljek dolgozni vagy tanulni. Rokonaim tanultak az ottani egyetemen, és sokszor megfordultam a városban. Nagyon tetszett. Az egészségügyi iskolai osztálytársaim közül sokan Ungváron éltek, és sokat jártam hozzájuk látogatóba. Középiskolai tanáraim közül többen javasolták a szüleimnek, hogy küldjenek egyetemre, magyar nyelv és irodalom vagy valamilyen idegen nyelvi szakra, de sajnos ez a lehetőség kimaradt az életemből. Iskolás koromban még nem gondoltam, hogy külföldön fogok élni, viszont nagyon érdekelt az ottani élet. Miska bácsi leveles ládáján keresztül (a Magyar Rádió egykori kedvelt gyerekműsora – L. J.) rengeteg fiatallal leveleztem Romániába, Magyarországra. Indiába, Delhibe például angolul leveleztem.
– A középiskola után elvégezted a beregszászi egészségügyi iskolát. Mi történt veled ezután?
– Az egészségügyi iskola elvégzése utan rögtön munkába álltam a beregszászi poliklinika körzeti nővéreként. Majd onnan átkerültem a Beregszászi Járási Kórház idegosztályára mint osztályos nővér. Szerettem a munkámat és a kollégákat, a betegekkel is jó kapcsolatom volt. Amikor én voltam ügyeletes, bevezettem a reggeli kis gyógytornát. Kezdetben nem értették, de szobáról szobára jártam, és aki mozgóképes volt, megtornáztattam.
– Dicséretes, hogy lelkiismeretesen végezted a munkádat. Mikor települtél át Magyarországra?
– 1995-ben kiutaztam Magyarországra. Gyermekfelügyelőként kezdtem a pénzkeresést, aztán dolgoztam kötödében, vendéglátóztam, irodában asszisztensként az orosz nyelvtudásomnak köszönhetően. 1996-ban beiratkoztam egy műkörömépítő tanfolyamra, nagyon vonzott a kozmetika és a szépségipar, akkor a műköröm–pedikűrt még nem szakmásították. Egy év múlva elvégeztem egy fodrásziskolát Budapesten, és tanuló fodrászként helyezkedtem el egy szalonban. A mesterem nagyon szigorú, de nagyszerű asszony volt, én voltam a mindenes: manikűröztem, hajat mostam, takarítottam. A főnöknő észrevette, hogy jó a kézügyességem és javasolta, hogy jelentkezzek az ipartestületbe az újonnan induló műköröm-pedikűr szakmunkás tanfolyamra. Ezt sikeresen elvégeztem, de ezután is az üzletben maradtam, kiváltottam a vállalkozói engedélyt, és dolgoztam tovább. A mesterem közben súlyos beteg lett, és az üzlet tulajdonost cserélt.
– A kezdetekben biztos nem volt könnyű átvergődnöd a bürokrácia útvesztőin és más akadályokon.
– A munkavállalási és letelepedési engedélyre sokat vártam, akkoriban bonyolult volt megszerezni ezeket a dokumentumokat. Rengeteg igazolást, papírmunkát igényelt. Egy ügyintéző céget bíztam meg, mert többször visszautasítottak. Megalázó volt a fertőző osztályon ülni a nem európai bevándorlókkal, igazolnom kellett, hogy nem szenvedek fertőző betegségben, ezt kérték a bevándorlási hivatalban. Igazán humorosnak találtam az egyik igazolásomat, amelyen ez állt: „Lepramentes”. Mindenhol fenntartással fogadták az Ukrajnából érkező hölgyeket. Nekem a munkaszerzésben szerencsém volt. Egy albérletből viszont az ukrán útlevelem miatt dobtak ki, volt, hogy a munkahelyemről is emiatt tanácsoltak el.
– Ez érdekes, több honfitársunk panaszkodott, hogy Magyarországon ellenségesen fogadták. Az említett kellemetlenségen túl, összességében milyen volt számodra Magyarország? A nehézségek alatt nem volt honvágyad?
– Igen, ez így volt. Hiába vagyok magyar, a hátam mögött ukránoztak, és enyhén szólva az erkölcseimre is tettek bizonyos megjegyzéseket. Nekem mégis több volt a pozitív tapasztalatom, mert jó emberekhez kerültem, és mindent megtettem, hogy elismerjék a munkámat. Magyarország számomra az Anyaország; a jobb színvonalú életet jelentette, több lehetőséget, fejlődést, biztonságot. A kezdeti nehézségek ellenére szeretem Magyarországot, megadta nekem a lehetőséget a jobb, szebb élethez. És nemcsak a fővárost szerettem meg igazán, hanem az Alföldet is. Csodás kis ország.
– Visszatekintve nem bántad meg, hogy anno a távozás mellett döntöttél?
– Nem bántam meg, hogy eljöttem Kárpátaljáról, mert bármikor hazalátogathatok, egynapi autóútra vagyok Beregszásztól. Honvágyam a gyermekkori élményeim, emlékeim és a barátaim után van.
Nagyon szívesen megyek Beregszászba, szeretett rokonaim örömmel várnak mindig, bár sajnos már sokan meghaltak vagy kivándoroltak külföldre. Rokonaim után nagyon vágyódom, és Beregszász mindig a szívemben van.
– A műkörömépítéshez visszatérve: a szalonban töltötted a tanuló éveket, ha úgy tetszik, számodra ez volt az „inasi” időszak. Erre építetted későbbi karrieredet.
– Igen, így van. Nagy tapasztalatokat szereztem ott, előadásokat tartottam körömbemutatókon, körömszakmai rendezvényeken, részt vettem több szakmai továbbképzésen, majd letettem a szakmai oktatói vizsgát is. Aztán 2000-ben kaptam egy állásajánlatot egy nagy kozmetikai cégtől a műköröm nagykereskedelmi osztályukra mint értékesítő, kapcsolatfenntartó, tanfolyamszervező stb. Itt sok új feladatot kaptam, és rohamosan kellett fejlődnöm, nyelveket beszélni, kiállításokra járni, termékbemutatókat tartani. Megfeszített, de érdekes munka volt. Sok fontos embert ismertem meg, és szakmailag sokat fejlődtem.
– Mikor döntötted el, hogy önállósítod magadat?
– Ez már a kezdetektől érlelődött bennem. A következő évben már megnyitottam a saját szépségszalonomat Budapesten, több alkalmazottal dolgoztunk. Közben tovább oktattam a szakmát saját tanfolyamokon, és más cégeknek is dolgoztam mint műköröm-szakoktató.
– Gyorsan ívelt felfelé a karriered. Hogyan kerültél végül Ausztriába?
– 2007-ben megismerkedtem egy Ausztriában élő magyar hölggyel, aki szakmai órákat vett tőlem Budapesten. Felkért, hogy vezessem be a műkörmös üzletet Bécsben. Bátortalanul, de belevágtam, nyelvtudás nélkül. Voltaképpen fejest ugrottam az ismeretlenbe.
Az üzletet sikerült felfuttatnom, de szétváltak útjaink. Később alkalmazottként helyezkedtem el.
– Ott is a saját utadat kerested. Hogy sikerült a beilleszkedés? Magyarországon a nyelvvel nem volt gond, csak egy más mentalitást kellett megtanulnod, a sógoroknál viszont egy más kultúrát is.
– Sajnos a kezdés nem volt akadálymentes. Kétszer utasították vissza a munkavállalási engedélyemet. Rengeteg gondot okozott a sok ügyintézés, ugyanis kiváltottam a vállalkozói engedélyemet, csak így tudtam elhelyezkedni mint alvállalkozó. Két helyen váltottam ki az iparengedélyt. Rengeteget dolgoztam.
2011-ben aztán Becsből Mödlingbe költöztem, megtaláltam álmaim kis üzletét, és a privát életemet is átköltöztettem ide.
– A beszélgetésünkből kiderült, hogy a sikerért bizony meg kell küzdeni, sokat kell dolgozni. Örülök, hogy elérted céljaidat, és abból a lányból, akinek kissrác koromban a haját húzogattam, eredményes és boldog üzletasszony lett. Köszönöm a beszélgetést és további sok sikert kívánok neked!
Lengyel János
Kárpátalja.ma
Az, hogy a szabadkai Zsinagóga gyönyörű, mindenki számára egyértelmű. A szabadkaiak valamiért a magukénak érzik, minden alkalommal, amikor elsétálnak mellette, pillantást vetnek rá. Ugyanúgy, mint a városházára. A szabadkai Zsinagóga nem csak a zsidóké, minden szabadkaié, és azé is, aki egyszer turistaként átlépte a küszöbét. Hogy nem csak mi, helyiek látjuk gyönyörűnek, bizonyítja az is, hogy egy portál, a jspace.com, a világ tíz legszebb zsinagógája között tartja számon.
Momir Ilić, az MVM Veszprém férfi kézilabdacsapatának szerb átlövője újabb két évvel meghosszabbította a jelenlegi, 2017-ig érvényben lévő szerződését.
Eredmény nélkül zárultak a jemeni konfliktusról Svájcban tartott béketárgyalások vasárnap, miközben az országban a névleges fegyverszünet ellenére heves harcok zajlottak.
A California Department of Motor Vehicles elkészítette a javaslatait a közúti robotjárművekkel kapcsolatban. Amennyiben a csomagot elfogadják, akkor a gyártóknak először lesz lehetőségük arra, hogy az autóikat bérelhetővé tegyék. Ugyanakkor az már most biztos, hogy egyelőre senki sem értékesíthet majd ilyen modelleket.
Több mint 40 év után először választottak Miss Irakot, a címet a húszéves Sajma Abdelrahman viselheti - tudósított a The Guardian online kiadása vasárnap.
Az Esztrád Színház pályáztot hirdet új magyar musical megírására. A magyar zene a világ zenei életének mindig meghatározó része volt, a kiváló képzésnek és a kivételes magyar tehetségeknek köszönhetően, remélhetőleg a jövőben is az lesz. Ezt szeretné segíteni az Esztrád Színház musicalpályázata. A pályázaton kizárólag olyan művek vehetnek részt, melyeknek még nem volt színpadi előadása.
A nyertes pályamű bemutatásra kerül az Esztrád Színház előadásában, valamint – a hazai fogadtatás függvényében -, külföldi bemutatkozásra is sor kerülhet.
Az Esztrád Színház 2016-os musicalpályázatát két kategóriában írja ki. Mindkét kategóriára azonos feltételek vonatkoznak a mű pályáztatását tekintve.
A beérkező műveket az alábbi szakmai bizottság bírálja el: Fekete Mária – karmester, zenei vezető, Böhm György – dramaturg, rendező, Rakonczai Viktor zeneszerző, előadó.
I. Kategória: Szabadon választott téma
II. Kategória: A megadott téma feldolgozása (letölthető történetvázlat)
A téma: Francis Scott Fitzgerald: A nagy Gatsby című regényének modern átirata. A mai környezetben játszódó cselekmény 5 megadott pontjára írt dalokat a második fordulóban kell benyújtani. A színpadi mű szinopszisa az Esztrád Színház honlapjáról tölthető le.
A pályázat többlépcsős, részei a következők:
1. rész
2016. 03. 01. éjfél
A pályázati jelentkezés leadása
Jelentkezés e-mailben a kitöltött adatlappal (Esztrád Színház honlapjáról letölthető); alkotó(k) neveivel, a nevezett mű címével, a pályázat feltételeinek elfogadásáról kitöltött nyomtatvány visszaküldésével.
2. rész
2016. 06. 02. éjfél
A pályázatban megjelölt mű 5 dala + demo felvétele, szinopszisa (kivéve a II. kategóriát), és egy jelenetének leadása. A zsűri ezek alapján hoz döntés arról, mely művek maradnak versenyben a következő fordulóra.
3. rész
2016. 09. 01. éjfél
A továbbjutott művek teljes anyagának bemutatása, szövegkönyv, kotta, demo felvétel – CD-n. Ezt követően az szerzőknek egy saját prezentációt kell készíteniük a művükről, amit a bizottság előtt mutatnak be. A végső döntést ezután hozza meg a bizottság. A nyertes pályázó/k művét az Esztrád Színház állítja színpadra.
A zsűri fenntartja a jogot, hogy akár több művet is díjazzon a bemutatás lehetőségével.
A bemutatóhoz szükséges zenei alapot a szerző biztosítja.
Mindazon művekre, melyek bemutatásra, kiválasztásra kerültek, az Esztrád Színház 12 hónapig opciós jogot köt ki annak esetleges nagyszínházi bemutatójára.
Az Esztrád Színház fenntartja magának a jogot, hogy a beadott művekből bármilyen részletet a pályázat időtartama alatt, promóciós célra felhasználhasson. Az Esztrád Színház folyamatos tájékoztatást nyújt a honlapján keresztül a pályázat aktuális eseményeiről, fejleményeiről.
A pályázatra a jelentkezést a kiírásnak megfelelő módon és időpontig elektronikus formában kérjük elküldeni az alábbi e-mail címre.
Takács Adel
scicolone.99@gmail.com
Bővebb információ ITT.
Jégbe fagyott vasárnap délelőtt, az 5-ös busz a Nejlonpiacról viszi be a népet a belvárosba. Felszállás az első ajtón, érvényes fényképes bérletekkel, jegyváltás kötelező! Öregek, vakok, bénák, elmebetegek engedménnyel utazhatnak, ingyen senki! A tolongó tömegben észrevétlenül megbújik egy piszkos gúnyát viselő, ősz alak, kezében műanyag zacskó, valószínűleg abban hordja azt, amije van. Ő a társadalmi változások vesztese, ő az, aki nem találta fel magát. Valamikor, negyed évszázaddal ezelőtt, amikor még fiatal volt, ő lehetett a hajógyár, vagy valamelyik építkezési mamutvállalat élmunkása, személyi jövedelme minden bizonnyal átlagosnak számított a melósok mezőnyében. Miután azonban rájöttünk, hogy sem hajógyárra, sem munkásosztályra nincs többé szükségünk, alóla, és még sok ezer sorstársa alól kicsúszott a talaj; voltak, akiknek sikerült megkapaszkodniuk, mások elvágódtak, és fel sem keltek többé. A legtöbb csöves a fent leírt csoportból került az utcára, átlagos, hétköznapi emberek, akik az új, a megszokottnál sokkal sebesebben sodró árhullámban nem tudtak, szégyelltek, vagy nem akartak elég erősen csapkodni, ficánkolni ahhoz, hogy a felszínen maradhassanak.